Справа № 306/930/26
Провадження № 3/306/298/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2026 року м.Свалява 

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області Уліганинець П. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 220 від 11 травня 2026 року, складеним оперуповноваженим 1-го сектору (протидії корупції) УСР у Закарпатській області ДСР Національної поліції України, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Відповідно до протоколу, після звільнення 10 липня 2023 року з посади спеціаліста Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області вона, будучи суб`єктом декларування, всупереч вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин несвоєчасно подала декларацію особи, яка припинила виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік. Зазначено, що декларація мала бути подана до 31 березня 2024 року, однак фактично була подана 03 червня 2025 року о 22 год. 01 хв., у зв`язку з чим її дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Прокурор Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури Романик Р.В. надав висновок, у якому просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП. (а.с.56-59).
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони або обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до п. 6 «Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій», затвердженого рішенням НАЗК від 06 вересня 2016 року №19, у випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, повідомляє про це Національне агенство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту. Повідомлення Національного агенства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 1) надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №220 від 11.05.2026 ОСОБА_1 , 10.07.2023 звільнена з посади спеціаліста Свалявського відділу ДВС у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», яка є державним службовцем та примітки до статті 172-6 КУпАП, за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог абз. 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, 03.06.2025 подала щорічну декларацію особи, яка припинила виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення) за 2023 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, зазначений день подачі декларації особи, яка припинила виконувати функції держави або органу місцевого самоврядування (після звільнення) за 2023 рік, тобто 03.06.2025. (а.с.1-5).
У повідомленні Національного агентства з питань запобігання корупції зазначено про встановлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, яка припинила виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення) за 2023 рік. (а.с.9-10).
Судом досліджено копії наказу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 1255/03 від 12.07.2021 про призначення ОСОБА_1 на посаду спеціаліста Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області та наказу № 2261/03 від 30.06.2023 про її звільнення з 10.07.2023 року, якими підтверджується перебування ОСОБА_1 на посаді державної служби у зазначений період.(а.с.22,28-29,33).
Також досліджено попередження про спеціальні обмеження, встановлені законами України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції», підписане ОСОБА_1 , посадову інструкцію спеціаліста Свалявського відділу державної виконавчої служби у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з якою вона ознайомлена під особистий підпис, що свідчить про її обізнаність із правами, обов`язками та обмеженнями, пов`язаними з проходженням державної служби. (а.с.23-27,30-32).
Відповідно до характеристики ОСОБА_1 за час роботи зарекомендувала себе як кваліфікований та відповідальний працівник, дотримувалася вимог законодавства, правил етичної поведінки державного службовця, до дисциплінарної відповідальності не притягувалася.(а.с.35).
Окрім цього, досліджено документ про ознайомлення особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якого ОСОБА_1 була ознайомлена з вимогами статті 45 ЗУ «Про запобігання корупції» щодо обов`язку подання декларацій після звільнення та наступного року після припинення діяльності, а також попереджена про встановлену законом адміністративну і кримінальну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання декларації.(а.с.36).
З відомостей з ЄДР декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вбачається, що ОСОБА_1 03.06.2025 о 22 год. 01 хв. подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), за 2023 рік. (а.с.37-40).
Досліджені судом матеріали містять дані про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП — Несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Разом з цим, згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
За ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Отже за змістом наведеної норми особливістю розглядуваного правопорушення є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення, а можливість застосування адміністративного стягнення обмежується двохрічним строком, який рахується від дня вчинення правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, днем вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є 03 червня 2025 року, тобто день фактичного подання декларації після спливу встановленого законом строку. Водночас протокол про адміністративне правопорушення складено 11 травня 2026 року, а на момент розгляду справи судом минуло більше двох років з дня вчинення правопорушення.
Суд зазначає, що сам протокол про адміністративне правопорушення є документом, який фіксує факт, час та місце вчинення правопорушення. Однак, не можна ототожнювати дату складання протоколу та дату виявлення правопорушення, оскільки виявлення і фіксування правопорушення є різними юридичними фактами.
Крім того, норми КУпАП не містять визначення поняття «день виявлення адміністративного правопорушення» та не встановлюють критеріїв для визначення такого моменту. Тому питання про дату виявлення правопорушення вирішується з урахуванням конкретних обставин справи та дій уповноважених осіб. 
Моментом виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання уповноваженим органом достатніх відомостей, які свідчать про можливе вчинення такого правопорушення. При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцієює лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).
Отже, дата складення протоколу про адміністративне правопорушення не є тотожною даті виявлення цього правопорушення, передбаченому ст. 38 КУпАП, оскільки в контексті положень ст. 256 КУпАП, складення протоколу є фактичним закінченням етапу здійснення перевірки, проте не виявленням ознак адміністративного правопорушення.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.02.2019 у справі №149/2498/17 згідно якої початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати і день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.
Таким чином, на час розгляду судом справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року (п. 146) ЄСПЛ, вказано на те, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що на час розгляду матеріалів в суді сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Разом з цим, аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП свідчить про те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, у суду відсутні підстави зазначати в резолютивній частині постанови про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто, за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст. 38, ч. 4 ст. 172-6, ст.ст. 247, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суд, —

П О С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП — закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Свалявського
районного суду Закарпатської області П. І. Уліганинець