УХВАЛА

13 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/192/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Баранця О.М., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Таран С.В., Богатиря К.В., Поліщук Л.В.
від 06.05.2026 (повний текст складено 07.05.2026)
та на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Таран С.В., Богатиря К.В., Поліщук Л.В.
від 01.06.2026 (повний текст складено 01.06.2026)
у справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА"
про стягнення 2 360 000 грн
та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"
про стягнення 138 799,82 грн,
ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків за договором транспортного експедирування №02/25-02 від 25.02.2019 у розмірі 2 360 000,00 грн, з яких: 1 349 134,40 грн - вартість товару, 940 562,07 грн - сума упущеної вигоди та 70 306,53 грн - сума вимушених витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, уклавши з позивачем договір транспортного експедирування №02/25-02 від 25.02.2019 зобов`язався надати Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" експедиційні послуги, пов`язані з перевезенням, супроводом, митним оформленням і доставкою вантажу та взяв на себе відповідальність за збереження (втрату, пошкодження, нестачу) вантажу з моменту прийняття його від морського перевізника і до видачі клієнту, між тим при наданні експедиційних послуг Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" не перевірило вагу прийнятого вантажу та не забезпечило його збереження, натомість при передачі доставленого відповідачем як експедитором вантажу клієнту було встановлено, що цей вантаж не відповідає вантажу, вказаному у товаротранспортних документах, тобто виявлена повна втрата вантажу, з огляду на що позивач поніс незаплановані витрати, пов`язані з поверненням вантажу продавцю під митним контролем.
27.02.2020 до суду першої інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про стягнення заборгованості у сумі 138 799,82 грн.
Зустрічний позов обґрунтований тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" як експедитор на виконання укладеного між сторонами договору транспортного експедирування №02/25-02 від 25.02.2019 здійснило отримання, експедирування та перевезення контейнера з вантажем, який прибув до Одеського морського порту, проте після доставки вантажу до місця розвантаження було виявлено невідповідність вантажу у контейнері тому вантажу, який вказаний у товаротранспортних документах, з огляду на що Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" прийняло рішення про повернення вантажу продавцю (реекспорт), але компанія-відправник не надала підтвердження на отримання цього товару і лінійний агент-компанія також відмовилась приймати контейнер до перевезення, у зв`язку з чим позивач за зустрічним позовом поніс додаткові витрати, пов`язані зі зберіганням вантажу, поверненням його до Одеського морського порту, понаднормовим використанням автотранспорту та морського контейнеру, однак безпідставно не були оплачені клієнтом.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі № 916/192/20 відмовлено у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"; витрати по сплаті судового збору у розмірі 35 400 грн покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 72 391,25 грн; задоволено зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" заборгованість у розмірі 138 799,82 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 381,25 грн.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 частково задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"; частково скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20; відмовлено у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про стягнення 138 799,82 грн; в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 залишено без змін; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 16 300,00 грн.
28.11.2025 до суду першої інстанції надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" №100701 від 27.11.2025 (вх.№2-1858/25 від 28.11.2025) про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/192/20 за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування вищенаведеної заяви позивач за первісним позовом зазначив про те, що після ухвалення рішень судами першої та апеляційної інстанцій ним отримано нові докази, які не були і не могли бути відомі раніше, але при цьому підтверджують, що лист про помилкову поставку з Китаю від 11.03.2019 та проформа-інвойс №2 від 15.03.2019, які були покладені в основу висновків судів щодо недоведеності складу цивільного (господарського) правопорушення і, як наслідок, відмови у задоволенні первісного позову, є фальшивими документами та були використані Товариством з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" на свою користь для уникнення відповідальності і заволодіння майном позивача в корисних цілях. До таких доказів заявник відносить лист вантажовідправника (постачальника) від 03.03.2021, в якому підтверджено належне виконання контракту та заперечено факт направлення листа від 11.03.2019 про помилкову поставку; пояснення водія від 05.03.2019 (отримані представником позивача за первісним позовом 06.11.2020), відповідно до яких саме він самостійно зірвав пломбу з контейнера; публічну інформацію 2021 року про вилучення під час слідчих дій у Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" печатки з китайськими ієрогліфами; рішення Господарського суду Одеської області від 15.02.2022 у справі №916/3137/21, яким встановлено відсутність оригіналів листа від 11.03.2019 та проформи-інвойсу №2 від 15.03.2019.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі № 916/192/20 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" (вх.№2-1858/25 від 28.11.2025); скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 в частині відмови у задоволенні первісної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" про стягнення 2 360 000,00 грн; ухвалено нове рішення, яким частково задоволено первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" про стягнення 2 360 000,00 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" суму матеріальних збитків за договором транспортного експедирування №02/25-02 від 25.02.2019 у розмірі 1 419 440,49 грн, до якої входять: вартість товару у розмірі 1 349 134,40 грн, витрати у розмірі 70 306,53 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 291,59 грн; в іншій частині первісного позову відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" витрати по сплаті судового збору у розмірі 42 480,00 грн за подання заяви (вх.№2-1858/25 від 28.11.2025) про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" звернулося з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі № 916/192/20 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 940 562,07 грн упущеної вигоди та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.
Товариство з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" також звернулося з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі № 916/192/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а також відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" у повному обсязі.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 916/192/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" залишено без задоволення; апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" задоволено; рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 у справі № 916/192/20 скасовано; у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" №100701 від 27.11.2025 (вх.№2-1858/25 від 28.11.2025) про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі № 916/192/20 за нововиявленими обставинами відмовлено; рішення Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі № 916/192/20 залишено в силі; витрати зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та за подання апеляційних скарг покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС"; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" 42 480,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
08.05.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь останнього з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000 грн.
Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 у справі № 916/192/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" 35 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи у суді апеляційної інстанції; у задоволенні решти заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "МІТРІДАТ ОДЕСА" №07.05 від 08.05.2026 (вх.№1895/26 від 08.05.2026) відмовлено.
20.06.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 та на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 у справі № 916/192/20 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
Склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду визначено відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.06.2026 (головуючий суддя - Баранець О.М., судді Мамалуй О.О., Кібенко О.Р.).
Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" судом встановлено, що вона подана без дотримання вимог статті 290 та з пропуском строку на касаційне оскарження згідно вимог статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI.
За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою, за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 6 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент звернення із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, за подання до господарського суду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягав сплаті судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент звернення із первісною позовною заявою, було визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Правова позиція щодо необхідності застосування ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті в електронній формі, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22.
Предметом первісного позову була вимога майнового характеру, а саме про стягнення 2 360 000,00 грн.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено з 1 січня - 2 102,00 грн.
Згідно вимог прохальної частини касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 та додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 у справі № 916/192/20.
Таким чином, з урахуванням вимог прохальної частини касаційної скарги та зважаючи на те, що касаційну скаргу подано в електронній формі через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", судовий збір підлягає сплаті з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, який підлягає застосуванню, а отже, за подання касаційної скарги, в частині оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 916/192/20, скаржник мав сплатити судовий збір в розмірі 84 960,00 грн (53 100,00 (1,5 відсотка ціни позову х 150% (за подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами)) х 200% х 0,8).
Проте, матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" не містять документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. 
Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.
Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).
Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі від 19.06.2001 №28249/95 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у розмірі 84 960,00 грн на реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102,
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
- Код банку отримувача (МФО): 899998;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"
- Символ звітності банку: 207
- Призначення платежу *;101; _________ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом __________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний господарський суд) (назва суду, де розглядається справа).
Крім того, Суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування та / або порушення яких конкретно норм матеріального та / або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну (конкретні) підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
З огляду на зміст наведених вище вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:
пункт 1) - посилання на норму права, яка, на думку скаржника, була неправильно застосована/порушена судом, та обґрунтування, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права, з обґрунтуванням подібності правовідносин, в яких Верховний Суд сформував такий висновок, з правовідносинами у конкретній справі;
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;
пункт 3) - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду про її застосування, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. Скаржник має чітко вказати, яку саме норму права суди першої та (або) апеляційної інстанцій порушили/застосували неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах першій, третій статті 310 цього Кодексу. Якщо скаржник вважає, що суди порушили норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Однак, зміст касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС", поданої до суду касаційної інстанції у цій справі, зокрема, в частині оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026, не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.
Системний аналіз зазначених вище положень Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, заявник у касаційній скарзі має навести обґрунтування неправильного застосування та/або порушення судом (судами) норм матеріального права та/або процесуального права в обов`язковому взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, тобто на підставу касаційного оскарження судового рішення.
У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" не зазначає жодної з підстав оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 916/192/20 передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту касаційної скарги.
За змістом частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, незазначення скаржником конкретних підстав касаційного оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 916/192/20, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює прийняття касаційної скарги до розгляду та відкриття за такою касаційною скаргою касаційного провадження. Суд касаційної інстанції не може за особу, яка подала касаційну скаргу, визначити підстави касаційного оскарження та норми права, які були неправильно застосовані судом апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, враховуючи принципи диспозитивності та рівності усіх сторін перед законом та судом, Верховний Суд за результатом проведеної перевірки форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановив, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.
Частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. 
Частиною другою статті 174 вказаного Кодексу передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
З огляду на вищезазначене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 та на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 у справі № 916/192/20 підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, Суд зазначає, що згідно вимог статті 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Повний текст оскаржуваної постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 916/192/20 складено та підписано 07.05.2026. Враховуючи зазначене, останній день строку встановленого для оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 916/192/20 в касаційному порядку припадав на 27.05.2026.
Скаржник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 916/192/20 - 20.06.2026, сформована в системі «Електронний суд» 20.06.2026, тобто поза межами процесуального строку на касаційне оскарження.
Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.
При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Проте, з тексту касаційної скарги, а також доданих до касаційної скарги документів, вбачається, що скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" не порушує питання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 916/192/20.
З огляду на викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 та на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 у справі № 916/192/20 підлягає залишенню без руху також на підставі ч. 3 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, згідно вимог прохальної частини касаційної скарги, скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" просить, зокрема, відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 у справі № 916/192/20 за нововиявленими обставинами.
Враховуючи зазначене, Суд просить скаржника уточнити чи це являється технічною помилкою, чи скаржник дійсно бажає переглянути додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 у справі № 916/192/20 за нововиявленими обставинами.
Враховуючи зазначене, скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої та пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та усунути недоліки касаційної скарги у строк та спосіб, визначений судом, а саме: протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: 1) оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у розмірі 84 960,00 грн; 2) касаційну скаргу в новій редакції з посиланням на норми права, які були порушені та/або неправильно застосовані судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови, з обґрунтуванням неправильного застосування та/або порушення судом норм матеріального та/або процесуального права та із зазначенням конкретних підстав для касаційного оскарження судового рішення, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України; 3) уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо оскарження додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 у справі № 916/192/20.
Також, виходячи із вимог ч. 3 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України, скаржник протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали має право звернутися до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із заявою про поновлення строку.
Усунувши недоліки касаційної скарги, скаржнику необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, для визначення дотримання заявником касаційної скарги строку на усунення недоліків касаційної скарги, встановленого частиною другою статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
Наслідком неусунення названих недоліків касаційної скарги протягом установленого строку є повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
Наслідком неподання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження є відмова у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України. 
Крім того, Суд зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 08.07.2026 вже повернуто касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 у справі № 916/192/20 скаржнику без розгляду у зв`язку із неусуненням ним недоліків касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Згідно вимог частин першої та четвертої статті 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. 
Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, частиною другою та третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду, -
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 та на додаткову постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 у справі № 916/192/20 залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
3. Товариству з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" усунути недоліки касаційної скарги, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:
- надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 84 960,00 грн із зарахуванням сплаченої суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України; 
- надати касаційну скаргу в новій редакції з посиланням на норми права, які були порушені та/або неправильно застосовані судом апеляційної інстанції, з обґрунтуванням неправильного застосування та/або порушення судом норм матеріального та/або процесуального права та із зазначенням належних підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України;
- уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги щодо оскарження додаткової постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 у справі № 916/192/20.
4. Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОВА КОМПАНІЯ "НАФТОТРАНС" має право звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, навівши підстави для поновлення строку.
5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. Баранець