ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/650/26
провадження № 2-др/753/169/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)
10 вересня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Шаповалова К.В., розглянувши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування запису про державну реєстрацію речового права та визнання права власності на нерухоме майно,
В С Т А Н О В И В:
12 січня 2026 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права та визнання права власності на нерухоме майно.
18 червня 2026 року судом було ухвалено рішення у справі, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог - відмовлено.
19 червня 2026 року до суду від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 35 000,00 грн.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 липня 2026 року, справу було передано до провадження судді Шаповаловій К.В.
Ухвалою суду від 27 липня 2026 року заяву про ухвалення додаткового рішення було прийнято до розгляду.
Згідно довідок, які містяться у матеріалах справи, згадана ухвала суду була отримана позивачем та його представником у особистих кабінетах підсистеми Електронний суд 28 липня 2026 року.
Заперечень щодо заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення коштів за правничу допомогу до суду від позивача та його представника не надходило.
Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, суд доходить наступного висновку.
12 січня 2026 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права та визнання права власності на нерухоме майно.
18 червня 2026 року судом було ухвалено рішення у справі, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог - відмовлено.
У заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правову допомогу представник відповідача просить стягнути з позивача кошти понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 35000,00 грн.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача у відзиві на позов (тобто у його першій заві по суті спору) було заявлено вимогу про стягнення судових витрат із позивача.
03 червня 2026 року представником відповідача було подано до суду клопотання про долучення доказів, зокрема, доказів понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.
З копії договору про надання правової допомоги № 11-03/26 від 11 березня 2026 року, укладеним між адвокатом Кузьміним Д.Л. та ОСОБА_2 вбачається, що за доручення клієнта адвокат зобов`язується надати правову допомогу у рамках розгляду судової справи № 753/650/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права та визнання права власності на нерухоме майно, а клієнт зобов`язується оплатити її.
Згідно пункту 3.1 договору, за надання правової допомоги у суді першої інстанції, клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг у розмір 35000,00 грн не пізніше 150 днів після закінчення розгляду справи у суді першої інстанції.
Відповідно до акту приймання-передачі від 02 червня 2026 року вбачається, що адвокат Кузьмін Д.Л. надав, а ОСОБА_2 отримав і прийняв послуги з правової допомоги згідно договору № 11-03/26 від 11 березня 2026 року щодо розгляду справи № 753/650/26 у суді першої інстанції на загальну суму 35000,00 грню
Отже, представником позивача надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу на загальну суму 35000,00 грн.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг, зважаючи на тривалість судових засідань та процесуальні дії, які в них відбувались, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, зважаючи на те, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що заявлені витрати представником відповідача не відповідають критерію розумності, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.
З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення правничої допомоги у розмірі 20000,00 грн.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування запису про державну реєстрацію речового права та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн.
В іншій частині вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач (боржник): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач (стягував): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя К.В. Шаповалова