П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/15013/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В. 
Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 
09 липня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької обласної прокуратури, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Вінницької обласної прокуратури щодо нерозгляду по суті скарги ОСОБА_1 від 22 жовтня 2025 року року №42201-25 та дії щодо пересилання зазначеної скарги до Жмеринської окружної прокуратури;
- зобов`язати Вінницьку обласну прокуратуру розглянути скаргу ОСОБА_1 від 22 жовтня 2025 року №42201-25 по суті з повним дотримання норм статті 19 Закону України «Про звернення громадян» та «Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів в органах прокуратури України».
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
У апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно встановив зміст його звернення від 22.10.2025, оскільки не врахував усі заявлені ним вимоги щодо перевірки діяльності прокурорів, ініціювання їх дисциплінарної відповідальності, призначення дострокової атестації та усунення причин і умов порушень. 
Апелянт вважає, що відповідач неправомірно переслав його скаргу до Жмеринської окружної прокуратури для розгляду по суті, а не лише для перевірки доводів, чим порушив вимоги Закону України «Про звернення громадян» та Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів в органах прокуратури України щодо заборони направлення скарг до органу, дії якого оскаржуються. 
Також скаржник зазначає, що звернення фактично не було розглянуто по суті, а надана відповідь є формальною, не містить належного аналізу його доводів і не свідчить про вирішення всіх порушених питань. На його думку, суд першої інстанції безпідставно погодився з позицією відповідача та дійшов помилкового висновку про відсутність протиправної бездіяльності.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 22 жовтня 2025 року позивач надіслав на електронну адресу Відповідача звернення, яке зареєстрували за вхідним номером 42201-25. У цьому зверненні Позивач повідомив про порушення, яке вчинили посадові особи Жмеринської окружної прокуратури, та просив вирішити питання про їх відповідальність, зокрема за допомогою проведення дострокової атестації та визначення відповідності займаним посадам, і вжити заходів для припинення неправомірних дій. 
24 жовтня 2025 року Відповідач надіслав на електронну адресу Позивача лист, в якому повідомив про пересилання його скарги від 22 жовтня 2025 року (вх. №42201 25) до Жмеринської окружної прокуратури для розгляду по суті і надання відповіді, тобто до тієї установи дії та рішення якої Позивач оскаржував. 
Позивач, вважаючи дії та бездіяльність Відповідача неправомірними, звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою в якій просив визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не розгляду по суті його скарги від 22 жовтня 2025 року №42201-25 та дії щодо пересилання зазначеної скарги до Жмеринської окружної прокуратури.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду скарги позивача від 22.10.2025 відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно із частиною 1 статті 1 Закону №393/96 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до статті 3 Закону №393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Статтею 4 Закону №393/96 передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Згідно із частиною 3 статті 7 Закону №393/96 якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Статтею 15 Закону №393/96 визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
За приписами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно із статтею 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дозволяє дійти висновку, що орган, до якого направлена заява чи скарга громадянина, зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.
Порядок і строки розгляду всіх звернень громадян, юридичних осіб, які надходять до органів прокуратури в усній чи письмовій формі врегульовано Інструкцією про порядок розгляду звернень і запитів та особистого прийому громадян в органах прокуратури України, затвердженою Наказом Генерального прокурора від 06.08.2020 № 363 (Інструкція).
Пунктом 4 Інструкції визначено, що розгляд звернень і запитів, особистий прийом громадян в органах прокуратури здійснюються на принципах законності, об`єктивності, всебічності, неупередженості, своєчасності, недопущення дискримінації за будь-якими ознаками, заборони переслідування за подання звернення, неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки прокурорів.
За потреби прокуратурам нижчого рівня доручається проведення перевірок наведених у зверненнях і запитах доводів, прийняття відповідних рішень чи надання інформації про результати перевірок.
Доручення, адресовані керівникам обласних прокуратур зі встановленням контролю чи без такого, надсилаються за підписами Генерального прокурора, його заступників, заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або виконувача його обов`язків, керівника Генеральної інспекції; заступникам керівників обласних прокуратур - за підписом керівників самостійних структурних підрозділів Офісу Генерального прокурора, їхніх заступників, заступників керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Контроль за результатами розгляду таких звернень у разі його встановлення здійснюється тим підрозділом, яким направлено доручення.
Відповідно до частини 4 статті 7 Закону 393/96-ВР забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до вимог п. 20 розд. III Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України 25.06.2024 № 153, звернення громадян, що надійшли до обласної прокуратури, за результатами розгляду яких не приймалися рішення керівником органу прокуратури, у термін не більш ніж п`ять днів надсилаються до відповідної прокуратури нижчого рівня, якщо вирішення порушених у них питань належить до її компетенції.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурором вищого рівня для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів окружної прокуратури є керівник окружної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків.
Також, відповідно до Закону №393/96-ВР звернення громадян повинен розглядати той орган, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань, тому якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до повноважень відповідного органу, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ним за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (ч.3 ст.7 Закону №393/96-ВР).
В даному випадку, як вже було встановлено судом вище, у поданій до Вінницької обласної прокуратури скарзі від 22.10.2025 позивач фактично просив відповідача вирішити питання про відповідність займаним посадам прокурорів Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Лаврова І.С. та Бородіча О.О., які здійснювали процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.
Таким чином, порушені у скарзі питання стосувались дій/бездіяльності прокурорів Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури для яких, в силу приписів ст. 17 Закону України «Про прокуратуру», керівником вищого рівня є керівник та заступник керівника Жмеринської окружної прокуратури.
Отже, колегія суддів вважає помилковими твердження апелянта про те, що відповідач безпідставно надіслав звернення до Жмеринської окружної прокуратури для розгляду всіх питань по суті, а не лише для перевірки доводів.
Матеріалами справи підтверджено, що пересилання звернення здійснено відповідно до компетенції органів прокуратури та вимог статті 7 Закону України «Про звернення громадян» і Інструкції про порядок розгляду звернень і запитів в органах прокуратури України. Передача звернення до органу нижчого рівня для розгляду по суті у межах його повноважень не є порушенням заборони, встановленої частиною четвертою статті 7 зазначеного Закону, оскільки звернення не було передано органу, дії якого оскаржуються для самостійного вирішення питання про власні дії, а спрямовано до компетентного суб`єкта системи прокуратури для розгляду порушених питань.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неповно встановив зміст його звернення від 22.10.2025 та не врахував усіх заявлених у ньому вимог, є необґрунтованими. З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції дослідив зміст звернення у сукупності та правильно встановив його сутність, яка полягала у ініціюванні перевірки дій конкретних прокурорів та вирішенні питання щодо їх службової відповідальності. Вимоги, на які посилається апелянт у скарзі, фактично є похідними від основного змісту звернення та не змінюють його правової природи. Отже, підстав вважати, що судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин справи, не встановлено.
Щодо доводів про неналежний розгляд звернення та відсутність його фактичного вирішення, колегія суддів зазначає, що такі доводи також не знаходять підтвердження. Матеріалами справи підтверджено, що звернення позивача було передано до компетентного органу, розглянуто уповноваженим суб`єктом та за результатами розгляду надано відповідь із роз`ясненням прав позивача, у тому числі щодо можливості звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та оскарження процесуальних рішень у порядку КПК України. Саме по собі незадоволення заявника змістом відповіді не свідчить про порушення вимог Закону України «Про звернення громадян».
Посилання апелянта на відсутність належного обґрунтування відповіді за результатами розгляду звернення не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки законодавство не вимагає викладення у відповіді всіх оцінок і висновків, на яких наполягає заявник, а лише зобов`язує суб`єкта владних повноважень розглянути звернення по суті в межах компетенції та надати мотивовану відповідь щодо вирішення порушених питань. Матеріали справи свідчать, що такі вимоги дотримано.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Вінницькою обласною прокуратурою не допущено порушень вимог чинного законодавства України та прав позивача під час розгляду його скарги від 22.10.2025, остання була правомірно передана на розгляд до Жмеринської окружної прокуратури, а позивачу завчасно повідомлено про відповідні процесуальні дії та надано належні роз`яснення щодо наявності в нього права на звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурорами дисциплінарного проступку.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з правовою оцінкою суду першої інстанції та фактично спрямовані на переоцінку встановлених обставин, однак не містять посилань на порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення.
Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.