ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1569/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Мужичук Ю.Ю. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Дочірнього підприємства "Нафтогазбезпека" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю “СКК-АГРО” 	
про 	стягнення коштів 67 950,00 грн. 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Нафтогазбезпека" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “СКК-АГРО” про стягнення 67 950,00 грн авансу.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі виставлених відповідачем рахунків-фактури № 21220 від 23.12.2021, № 21219 від 23.12.2021, № 8 від 11.01.2022, № 9 від 11.01.2022 позивачем було здійснено попередню оплату (аванс) у загальному розмірі 89 950,00 грн. Згідно з приміткою, яка міститься в рахунку-фактурі № 21220 від 23.12.2021, рахунку-фактурі № 21219 від 23.12.2021, відповідач взяв на себе зобов`язання в строк (термін) 10 календарних днів після 100% попередньої оплати надати послуги зі здійснення транспортування колісних транспортних засобів замовника в кількості 27 одиниць у напрямку смт. Андріївка - м. Балаклія та відповідно в цей же строк (термін) надати позивачу послуги з технічного випробовування 31 одиниць КТЗ (категорія М1, М3, № 1). Відповідач у встановлений строк свої зобов`язання належним чином не виконав, зокрема не здійснив технічне випробування транспортних засобів та не надав послуги з їх транспортування у зворотному напрямку до смт. Андріївка, а фактично підтвердженими є лише послуги з транспортування на суму 22 000,00 грн. Позивач посилається на те, що після прострочення виконання зобов`язань настали обставини, які істотно змінили умови виконання договору, а саме окупація м. Балаклія, знищення випробувальної лабораторії відповідача та викрадення транспортних засобів позивача під час збройної агресії рф, у зв`язку з чим потреба у подальшому отриманні послуг відпала, а їх надання стало неможливим. У зв`язку з цим позивач направив відповідачу два повідомлення про відмову від отримання послуг та повернення передплати № 53-08-00-622 від 03.03.2026 (повідомлення № 1) та № 53-08-00-887 від 26.03.2026 повідомлення про односторонню відмову від договору та вимогу про повернення невикористаного авансу у розмірі 67 950,00 грн., однак кошти повернуті відповідачем так і не були.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.05.2026 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач своїм правом на подання відзиву у справі не скористався.
Оскільки відповідач не зареєстрований в системі "Електронний Суд", з метою повідомлення останнього про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі направлялась судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Втім, ухвала суду про відкриття провадження у справі була повернута до суду без вручення адресатові, з відміткою "адресат відсутній".
Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", місцезнаходження юридичної особи належить до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Як унормовано ч.ч. 1, 2, 4 ст. 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.
Отже, відомості про місцезнаходження відповідача, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є офіційним та достовірним підтвердженням зазначеної інформації.
Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відтак, в силу п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.
Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно частин 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/1569/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Оскільки відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, враховуючи сплив процесуального строку, встановленого для розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.05.2026, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.
Частиною 4 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
За загальним правилом правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі (ст. 208 Цивільного кодексу України ).
При цьому, відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України , є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України).
Статтею 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.
Відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2021 та січні 2022 року між Дочірнім підприємством «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (надалі-позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СКК-АГРО» (надалі-відповідач) виникли господарські правовідносини щодо надання послуг з транспортування та проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів позивача.
На підтвердження досягнутих домовленостей відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату № 21220 від 23.12.2021 на суму 22 000,00 грн за послуги зі здійснення транспортування 27 колісних транспортних засобів; рахунок на оплату № 21219 від 23.12.2021 на суму 27 950,00 грн за послуги з технічного випробовування 31 колісного транспортного засобу; рахунок на оплату № 8 від 11.01.2022 на суму 22 000,00 грн за послуги із здійснення транспортування 27 транспортних засобів за маршрутом Балаклія – Андріївка та рахунок на оплату № 9 від 11.01.2022 на суму 18 000,00 грн за послуги із транспортування чотирьох транспортних засобів за маршрутами Андріївка – Балаклія та Балаклія – Андріївка. У кожному із зазначених рахунків міститься умова, відповідно до якої строк виконання робіт становить десять календарних днів після здійснення 100 % оплати.
Позивач зазначає, що на виконання умов досягнутих домовленостей ним було здійснено повну попередню оплату зазначених послуг, а саме: 
-за здійснення транспортування КТЗ в кількості 27 одиниць з смт. Андріївка (база позивача) – м. Балаклія (випробувальна лабораторія відповідача) у розмірі 22 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0000003115 від 30.12.2021 на суму 22 000,00 грн;
- вартість послуг з технічного випробовування 31 одиниці КТЗ (категорія М1, М3, № 1) у розмірі 27 950,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0000003116 від 30.12.2021 на суму 27 950,00 грн;
- за здійснення транспортування 4 - ьох КТЗ у напрямку смт. Андріївка (база позивача) – м. Балаклія (випробувальна лабораторія відповідача) та у зворотному напрямку у розмірі 18 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0000003598 від 11.02.2022 на суму 18 000,00 грн;
- вартість послуг зі здійснення транспортування КТЗ у кількості 27 одиниць у зворотньому напрямку (смт. Андріївка - м. Балаклія) у розмірі 22 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0000003597 від 11.02.2022 на суму 22 000,00 грн.
Загальна сума на оплату послуг відповідача склала 89 950,00 грн.
Відповідачем оплачені послуги були виконані частково на суму 22 000,00 грн., що підтверджується актом надання послуг № 19 від 28.01.2022, відповідно до якого відповідачем надано, а позивачем прийнято послуги зі здійснення транспортування 27 колісних транспортних засобів вартістю 22 000,00 грн. Зазначений акт підписаний уповноваженими представниками обох сторін та містить відмітку про відсутність у замовника претензій щодо обсягу, якості та строків надання послуг.
Позивач зазначає, що відповідач не надав оплачені послуги з технічного випробовування 31 колісного транспортного засобу, вартість яких визначена рахунком на оплату № 21219 від 23.12.2021 у сумі 27 950,00 грн, послуги зі здійснення транспортування 27 колісних транспортних засобів за маршрутом м. Балаклія – смт Андріївка, вартість яких визначена рахунком на оплату № 8 від 11.01.2022 у сумі 22 000,00 грн, а також послуги зі здійснення транспортування чотирьох колісних транспортних засобів за маршрутами смт Андріївка – м. Балаклія та м. Балаклія – смт Андріївка, вартість яких визначена рахунком на оплату № 9 від 11.01.2022 у сумі 18 000,00 грн, у зв`язку із чим останній просить стягнути з відповідача невикористаної суми авансу у розмірі 67 950,00 грн.
Крім того, позивач зазначає, що після початку широкомасштабної військової агресії російської федерації територія м. Балаклія Харківської області, де знаходилася випробувальна лабораторія відповідача, перебувала під тимчасовою окупацією. Після деокупації території під час проведення інвентаризації було встановлено відсутність 31 транспортного засобу позивача, які, за твердженням останнього, були викрадені під час окупації, у зв`язку з чим розпочато відповідне кримінальне провадження.
Посилаючись на істотне порушення відповідачем умов домовленостей, а також на істотну зміну обставин, пов`язану із викраденням транспортних засобів та неможливістю подальшого отримання послуг, позивачем були направлені відповідачу повідомлення про відсутність необхідності в наданні послуг та вимогу про повернення авансу.
Так на адресу відповідача було направлено повідомлення від 03.03.2026 № 53-08-00-622 та повторне повідомлення від 26.03.2026 № 53-08-00-887 про відсутність необхідності в наданні послуг та вимогу про повернення авансового платежу. У зазначених повідомленнях позивач повідомив відповідача про відмову від подальшого отримання послуг та вимагав повернути невикористану частину авансового платежу у розмірі 67 950,00 грн. При цьому позивач у повторному повідомленні від 26.03.2026 також зазначив, що відмовляється від послуг з 25.03.2026 та вимагає у семиденний строк від дня отримання цієї вимоги здійснити повернення невикористаної частини авансового платежу у розмірі 67 950,000 грн.
Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).
Згідно із ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено рахунки на оплату № 21219 та № 21220 від 23.12.2021, а також рахунки № 8 та № 9 від 11.01.2022, які містили найменування сторін, предмет послуг, їх вартість та умову щодо строку виконання послуг — протягом десяти календарних днів після здійснення 100 % оплати. Позивач, у свою чергу, оплатив зазначені рахунки у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №0000003115, №0000003116 від 30.12.2021 та №0000003597, № 0000003598 від 11.02.2022.
Відповідно до ст.ст. 526 та 525 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).
З огляду на те, що положеннями ЦК України не врегульовано питання повернення попередньої оплати за договором про надання послуг, суд приходить до висновку про застосування аналогії закону, зокрема ст. 693 Цивільного кодексу України.
Так, згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Для задоволення вимог покупця щодо повернення суми попередньої оплати суд повинен установити факт прострочення продавця щодо передачі товару, факт належного виконання покупцем своїх обов`язків за договором, а звідси - і право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 924/277/19.
Судом встановлено, що рахунком на оплату № 21219 від 23.12.2021 відповідач прийняв на себе зобов`язання надати послуги з технічного випробовування 31 колісного транспортного засобу, а рахунком № 21220 від 23.12.2021 — послуги зі здійснення транспортування 27 колісних транспортних засобів. Зазначені рахунки були повністю оплачені позивачем 30.12.2021, при цьому кожен із них містив умову, відповідно до якої гарантований строк виконання робіт становить 10 календарних днів після 100 % оплати. Отже, відповідач повинен був надати зазначені послуги не пізніше 10.01.2022.
Крім того, рахунком на оплату № 8 від 11.01.2022 відповідач прийняв на себе зобов`язання надати послуги із транспортування 27 колісних транспортних засобів за маршрутом м. Балаклія – смт Андріївка, а рахунком № 9 від 11.01.2022 — послуги із транспортування чотирьох колісних транспортних засобів за маршрутами смт Андріївка – м. Балаклія та м. Балаклія – смт Андріївка. Вказані рахунки були повністю оплачені позивачем 11.02.2022 та також передбачали строк виконання робіт 10 календарних днів після 100 % оплати, у зв`язку із чим зазначені послуги мали бути надані відповідачем не пізніше 22.02.2022.
Водночас належне виконання відповідачем зобов`язань підтверджено лише в частині надання послуг із транспортування 27 колісних транспортних засобів на суму 22 000,00 грн, що підтверджується актом надання послуг № 19 від 28.01.2022.
Доказів надання відповідачем послуг з технічного випробовування 31 колісного транспортного засобу за рахунком № 21219 від 23.12.2021, послуг із транспортування 27 колісних транспортних засобів за маршрутом м. Балаклія — смт Андріївка за рахунком № 8 від 11.01.2022, а також послуг із транспортування чотирьох колісних транспортних засобів за рахунком № 9 від 11.01.2022 на загальну суму 67 950,00 грн. матеріали справи не містять, як і не містять доказів повернення невикористаного авансу у вказаному розмірі позивачу.
Суд враховує, що позивач звертався до відповідача з повідомленнями від 03.03.2026 № 53-08-00-622 та від 26.03.2026 № 53-08-00-887, у яких зазначив про відмову від подальшого отримання послуг та вимагав у семиденний строк з дня отримання вимоги повернути невикористану частину авансового платежу у розмірі 67 950,00 грн. Зазначені повідомлення були направлені відповідачу за його місцезнаходженням, однак повернулися відправнику у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується описами вкладення, поштовими накладними, фіскальними чеками та відомостями про відстеження поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про існування у відповідача зобов`язання з повернення позивачу авансу у сумі 67 950,00 грн, сплачених за послуги, які фактично виконані не були.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). 
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, як обґрунтованого, підтвердженого доданими до матеріалів справи доказами та не спростованого відповідачем.
Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд  

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СКК-АГРО» (64200, Україна, Балаклійський р-н, Харківська обл., місто Балаклія, вулиця Харківська , будинок 23, ідентифікаційний код 34831460) на користь Дочірнього підприємства «Нафтогазбезпека» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01015, місто Київ, вул. Лейпцизька (Печерський р-н), будинок 15, код ЄДРПОУ 32253350) 67 950,00 грн авансу та 2662,40 грн. витрат по сплаті судового збору.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя		Ю.Ю. Мужичук