Справа № 606/622/26 

Рішення
Іменем України 
29 червня 2026 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді Малярчука В.В.,
з участю секретаря Пасько І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про надання дозволу на укладення шлюбу, -
встановив:
Заявниця ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про надання права на шлюб.
В заяві вона зазначила, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає с. Буданів, Чортківського району Тернопільської області, тобто не досягла повноліття. В грудні 2024 року вона познайомилася із ОСОБА_2 та між ними склалися теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного. Заявниця має намір зареєструвати шлюб з ОСОБА_2 . Визнання права на укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки на даний час ОСОБА_2 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 за знаходиться в АДРЕСА_1 .
Заявниця у заяві вказала про те, що справу слухати без неї, просить задовольнити заяву з мотивів наведених в тексті.
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, однак не повідомили суд про причини неявки.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб.
Відповідно до роз`яснень п. 2 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК України) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч. 3 ст. 293 ЦПК України).
При цьому до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої дитини, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч.2 ст. 23 СК України, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім`я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом.
Згідно зі ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років.
Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу.
Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам.
В ході судового розгляду встановлено, що заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено наявними в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.03.2009 року та копією паспорта громадянина України № НОМЕР_3 .
Отже, на даний час заявниця не досягла шлюбного віку, однак має бажання зареєструвати шлюб із ОСОБА_2 , що відповідає їх інтересам.
Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Частиною 1 ст. 4 СК України визначено, що особа, яка досягла шлюбного віку, має право на створення сім`ї. У випадках, передбачених частиною другою статті 23 цього Кодексу, сім`ю може створити особа, яка не досягла шлюбного віку.
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про надання права на шлюб, суд враховує спільне бажання заявниці та особи, з якою має бути зареєстрований шлюб – ОСОБА_2 , їх спільний намір створити сім`ю, а тому вбачається, що реєстрація шлюбу буде відповідати інтересам заявниці та інтересам її майбутньої сім`ї.
Під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявниці ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд приходить висновку про можливість надання права на шлюб, що відповідає інтересам заявниці.
Керуючись ст.ст. 22, 23 Сімейного кодексу України, ст.ст. 265, 268, 293, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про надання дозволу на укладення шлюбу задовольнити.
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право на реєстрацію шлюбу із ОСОБА_2 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.В. Малярчук