ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 р. | Справа № 520/17817/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, по справі № 520/17817/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Військово-юридичного інститута Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого , Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого , Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (надалі відповідач 1), Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (надалі відповідач 2), Харківського національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (надалі відповідач3), в якій просить суд:
- визнати бездіяльність Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого щодо не нарахування та не виплати підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт за 2022 рік;
- зобов`язати Військово-юридичний інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого нарахувати та виплатити позивачу, підйомну допомогу за 2022 рік.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, Харківського національний університет Повітрних Сил імені Івана Кожедуба про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі.
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у справі № 520/17817/24 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилався на те, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів звернення позивача до відповідача із рапортом про виплату належної позивачу підйомної допомоги спростовуються матеріалами справи, зокрема відмовою відповідача від виплати позивачеві підйомної допомоги. Вказує, що відповідач не надає відповіді на звернення, заяви та скарги військовослужбовців. Дії відповідача щодо безпідставного залишення без розгляду заяв, рапортів та звернень були предметом розгляду у судах та неодноразово судами встановлено протиправні дії відповідача, що сформували певну практику у його діях в розріз з чинним законодавством.
Згідно зі статтею 304 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. 
Відповідач, Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обгрунтування своєї позиції вказує, що у Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого відсутні відомості, що ОСОБА_1 звертався із рапортом про виплату підйомної допомоги до Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Так, позивачем у розумінні ст.ст. 73, 74, 75, 76 КАС України, не надано належних, допустимих та достовірних доказів подання рапорту (та відповідних додатків до нього) про виплату позивачу підйомної допомоги засобами поштового зв`язку оператора “Укрпочта” чи іншим способом, визначеним у Дисциплінарному статуті Збройних Сил України. Так, надана до суду позивачем копія фіскального чеку та “докази отримання рапорту відповідачем” не відповідають вимогам ст.ст. 73, 74, 75, 76 КАС України, і не є належним, допустимим доказом подання рапорту засобами “Укрпошти”. Вказує, що залучений позивачем рекомендований лист незрозумілого змісту, датований 16.04.2024, не дає можливості достовірно встановити на яку адресу в м. Харків і ким його було надіслано. Додатково звертає увагу, що з травня 2022 року Військово-юридичний інститут Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого тимчасово знаходиться за адресою: м. Полтава, проспект Віталія Грицаєнка, 5. Також, у Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого відсутні відомості на підтвердження отримання чи неотримання позивачем підйомної допомоги двічі протягом 2022 календарного року. 
Відповідач, Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обгрунтування своєї позиції вказує на те, що саме з моменту подання військовослужбовцем рапорту, виникає обов`язок розглянути зазначений рапорт. Однак, надана позивачем копія фіскального чеку та “докази отримання рапорту відповідачем” не відповідають вимогам ст.ст. 73, 74, 75, 76 КАС України, і не є належним, допустимим доказом подання рапорту засобами “Укрпошти”. Належним, допустимим, достовірним доказом подання рапорту засобами “Укрпошта” є лише опис вкладення із зазначенням об`єкту поштового зв`язку адресату відправлення, адреси відправлення та найменуванням вкладення із зазначенням кількості предметів і аркушів, яких позивачем долучено не було. 
Відповідач, Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого, своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу, не скористався.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на норми частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 10.12.2022 по 29.02.2024 проходив військову службу у Військово-юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (далі- Інститут), для проходження служби у зв`язку з зарахуванням на навчання здав справи та посаду офіцера юридичної групи у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та переїхав за фактичним місцезнаходженням Інституту (м.Полтава).
В адміністративному позові позивач посилається на те, що у період проходження військової служби, йому не нараховано та не виплачено підйомної допомоги, у зв`язку переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт.
Так, Наказом Міністра оборони України №1179 від 05 грудня 2022 року позивача призначено на посаду слухача на період навчання терміном на 1 рік 6 місяців.
Наказом начальника Інституту №16 від 16.01.2023 позивача зараховано до списків інституту на посаду слухача.
Наказом начальника Інституту №61 від 29.02.2024 року, позивача виключено зі списків Інституту та знято з усіх видів забезпечення.
Позивач посилається на те, що звернувся до відповідача з рапортом, в якому просив здійснити виплату підйомної допомоги. Вказаний рапорт отримано відповідачем 29.04.2024. Проте, відповіді на вказаний рапорт відповідачем не надано.
Не погоджуючись із бездіяльністю Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого щодо не нарахування та не виплати підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт за 2022 рік, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час перебування у списках військового навчального підрозділу Закладу вищої освіти позивач не звертався до відповідача із рапортом у встановленому законом порядку щодо виплати підйомної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення, у зв`язку із зарахуванням на навчання. Також суд першої інстанції зазначив, що надані позивачем до матеріалів копії витягу відстеження поштового відправлення та чек Укрпошта від 16.04.2024 про направлення до Військово-юридичного інституту (адреса: 61023 Харків) листа не може бути належним та допустими доказом на підтвердження звернення саме із рапортом про виплату підйомної допомоги, адже із вказаних витягу та чеку не зрозуміло, якого змісту, на яку адресу в місті Харків і ким було надіслано 16.04.2024 вказане відправлення. 
Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно із ч. 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 4 ст. 2 зазначеного закону встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Тобто регламентація порядку проходження військової служби здійснюється у тому числі спеціальними нормами законодавства, які є загальновідомим принципом та мають пріоритетне значення у порівнянні із загальними нормами права.
Згідно з ч. 3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби; 2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.
Відповідно до пункту 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги затвердженого наказ Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 (далі - Порядок № 45) у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.
За приписами пункту 2 Порядку № 45, право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає:
на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;
на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;
на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.
Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Таким чином, право у військовослужбовця на отримання підйомної допомоги виникає безпосередньо на дату зарахування на навчання, а для членів його сім`ї - з дати реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 45, виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.
Право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає: на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду; на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів; на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.
Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім 'ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.
Виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.
У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).
Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.
Відповідно до приписів п. 12 Порядку № 45, наказ про виплату підйомної допомоги та добових на військовослужбовця та членів його сім`ї готується службою персоналу військової частини.
Згідно п. 13 Порядку № 45, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.
Таким чином, із системного аналізу вищезазначених норм права випливає, що право на підйомну допомогу виникає у зв`язку з настанням юридичних фактів, визначених ч. 3 ст. 9-1 Закону №2011-XII та п. 2 Порядку №45, однак його реалізація здійснюється виключно у межах спеціальної адміністративної процедури. Така процедура передбачає саме звернення військослужбовця, як процедурної форми реалізації уже набутого права на отримання підйомної допомоги за фактом зарахування на навчання, що є підставою для підготовки та видання відповідного наказу командира про виплату, який видається на підставі рапорту військовослужбовця.
Тобто, до моменту подання рапорту військовослужбовцем (як форми його волевиявлення на отримання підйомної допомоги) та оформлення наказу командира, відсутні підстави для фінансового органу здійснювати нарахування і виплату такої підйомної допомоги.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги, не є спірним у даному випадку обставини необхідності/відсутності необхідності подання звернення військовослужбовця (зокрема, у формі рапорту) з метою отримання підйомної допомоги.
Водночас, підставою для звернення позивача до суду у межах даного позову є допущення відповідачем, на думку позивача, протиправної бездіяльності, яка виникла через не розгляд направленого позивачем рапорту про виплату підйомної допомоги за 2022 рік.
Суд першої інстанції встановив, що до матеріалів справи позивачем, як на підтвердження надсилання рапорту до відповідача про виплату підйомної допомоги, надано лише копію витягу відстеження поштового відправлення та чек Укрпошта, датований 16.04.2024 року, в якому вказаний лише адресат - Військово-юридичний інститут (т.1. а.с. 10-11).
Однак, як правильно встановив суд першої інстанції, зі змісту вказаних документів не вбачається за можливе встановити, ані відправника такого листа, ані зміст вкладення до вказаного вище листа, а тому такі документи у контексті розуміння ст.ст. 73, 75, 76 КАС України не можуть бути належними, достатніми та достовірними доказами направлення позивачем на адресу відповідача саме рапорту про нарахування та виплату підйомної допомоги за 2022 рік.
Таким чином, матеріали справи не містять належних, достовірних та достатніх доказів надсиланням Позивачем у квітні 2024 року рапорту до Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого про виплату підйомної допомоги за 2022 рік, зокрема з описом вкладення із зазначенням найменування об`єкту поштового зв`язку, адресату відправлення, адреси відправлення та найменуванням вкладення із зазначенням кількості предметів та аркушів. 
Водночас, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу підйомної допомоги, що зафіксовано у листі Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 30.12.2024 № 1321 (на вх. № 470 від 27.12.2024 року).
Колегія суддів до уваги не приймає до уваги таку позицію апелянта, оскільки підставою подання позову у даній справі слугувала бездіяльність Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги за 2022 рік, внаслідок не розгляду відповідачем рапорту позивача, який, як вказує позивач, надісланий ним у квітні 2024 році.
Тобто, підстави позову стосувались ненаданням відповідачем відповіді на звернення позивача від 16.04.2024 року, яке, як вказував позивач, отримано відповідачем 29.04.2024 року.
З листа Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 30.12.2024 № 132, на який посилається позивач в апеляційній скарзі, випливає що він складений внаслідок поданого позивачем рапорту 27 грудня 2024 року, тобто після звернення позивача до суду з позовом.
Водночас, позивач, будучи обізнаним про вказаний лист Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 30.12.2024 № 1321 (на вх. № 470 від 27.12.2024 року), під час розгляду справи у суді першої інстанції (який завершився у червні 2025 року), не реалізував своє право на зміну підстав та/чи підстав позову та не зверувся до суду із вимогами про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу підйомної допомоги, виходячи зі змісту листа Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 30.12.2024 № 1321 (на вх. № 470 від 27.12.2024 року).
Таким чином, наразі позивач обґрунтовує підстави позову обставинами, які не були заявлені в суді першої інстанції та не були підставою для звернення позивача до суду з вказаним прзовом.
За приписами ч. 5 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим вважає відсутніми підстави для її задоволення. 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправної бездіяльності Військово-юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого щодо не нарахування та не виплати підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт за 2022 рік та зобов`язання Військово-юридичний інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого нарахувати та виплатити позивачу, підйомну допомогу за 2022 рік.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 по справі № 520/17817/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | Я.М. Макаренко
Судді | | Т.С. Перцова   С.П. Жигилій