Справа № 686/9731/26
Провадження № 2-а/686/188/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2026 року м. Хмельницький 

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: 
головуючого судді Чевилюк З.А.
за участі секретаря Томашівської А.Т.
за участі представника позивача Червоняка С.П.
представника відповідача Гули Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому адміністративну справу №686/9731/26 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, третя особа Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України про скасування рішення про примусове видворення,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про скасування рішення про примусове видворення, вказавши третьою особою Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України.
Тимчасово виконуючим обов`язки начальника відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, ОСОБА_2 , прийнято рішення № 6801100100000743 від 30 березня 2026 року, затверджене заступником начальника Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, ОСОБА_3 , про примусове видворення з України іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскаржуване рішення мотивоване тим, що позивач порушила правила перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме після скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання не здійснила виїзд за межі території України в строки, передбачені Законом України “Про імміграцію».
Рішенням Управління Державної міграційної служби про скасування дозволу на імміграцію Україну № 352 від 17 травня 2023 року, позивачці скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 29 березня 2012 року, а також скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 10 жовтня 2017 року.
Вказане рішення про скасування дозволу на імміграцію вручене позивачу лише 23 лютого 2026 року.
Рішення про примусове повернення позивачу не вручалося, а відповідач, прийнявши Рішення про скасування дозволу на імміграцію 17 травня 2023 року, більше ніж через три роки вручив останнє позивачу, і вважає, що вона мала виїхати протягом місяця з дня вручення. 
Крім того, Рішення про скасування дозволу на імміграцію оскаржено 30 березня 2026 року до Хмельницького окружного адміністративного суду (справа № 560/5126/26).
ОСОБА_1 вважає, що відповідач не мав права приймати оскаржуване рішення та затримувати позивача в силу того, що за час його зволікання змінився порядок виконання рішень щодо скасування дозволу на імміграцію (вилучення посвідки на постійне проживання), а рішення про примусове повернення, із зазначенням строку для такого повернення, позивачу не вручалось. Рішення про скасування дозволу на імміграцію оскаржено до суду, що вочевидь не зупинило відповідача.
Позивач в позовній заяві вказала, що вона народилася на Хмельниччині, закінчила школу, тут у неї проживає мама – ОСОБА_4 , 1951 року народження, яка потребує допомоги з огляду на свій вік. 
Крім того, її син - ОСОБА_5 , навчається Хмельницькому національному університеті та мешкає разом з нею в її квартирі в місті Хмельницькому.
У зв`язку з наведеним позивач звертається до суду з заявою про скасування рішення про примусове видворення.
10.04.2026 року представник позивача подав заяву про зміну предмету позову та просив визнати протиправним та скасувати рішення №6801100100000743 від 30 березня 2026 року про примусове видворення з України ОСОБА_1 .
В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Повідомлено суд, що в порядку взаємодії ДМС України з Координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими громадянка російської федерації ОСОБА_1 вибула за межі України 10.07.2026 року.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 30.03.2026 року т.в.о. начальника відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області Олександром Лукашуком прийнято рішення № 6801100100000743, затверджене заступником начальника Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області Майданом В.Б., про примусове видворення з України громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається зі змісту рішення, 30.03.2026 року працівниками правоохоронних органів до Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області було доставлено громадянку рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка порушила правила перебування іноземця та осіб без громадянства на території України, а саме після скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 дана громадянка не здійснила виїзд за межі території України в строки передбачені Законом України «Про імміграцію» та Постановою Кабінету Міністрів України №321 від 19.04.2018 року (чинними на момент прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання) та продовжила проживати без документів на право проживання (перебування). Станом на 30.03.2026 року рішення про скасування дозволу на імміграцію №352 від 17.05.2023 року прийняте Управління Державної міграційної служби у Хмельницькій області не оскаржувалося.
З вказаним рішенням про примусове видворення від 30.03.2026 року ОСОБА_1 ознайомилася 30.03.2026 року, що підтверджується її підписом.
Рішенням Управління Державної міграційної служби про скасування дозволу на імміграцію Україну № 352 від 17 травня 2023 року, позивачу скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 29 березня 2012 року, а також скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 10 жовтня 2017 року.
Вказане рішення про скасування дозволу на імміграцію вручене позивачу 23 лютого 2026 року. Рішення про скасування дозволу на імміграцію оскаржено 30.03.2026 року до Хмельницького окружного адміністративного суду(справа №560/5126/26). Станом на дату розгляду, суд не повідомлено про визнання неправомірним вищевказаного рішення про скасування дозволу на імміграцію. 
Відповідачем повідомлено суд, що в порядку взаємодії ДМС України з Координаційним штабом з питань поводження з військовополоненими громадянка російської федерації ОСОБА_1 вибула за межі України 10.07.2026 року.
У своєму листі від 21.05.2026 року Координаційний штаб констатував, що наразі примусове видворення ОСОБА_1 є недоцільним, оскільки опрацьовується питання щодо передачі її на територію держави агресора за умови повернення громадян України, які перебувають під владою держави агресора.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Стаття 26 Конституції України передбачає, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Разом з тим, ч. 1 ст.203 КУпАП передбачає відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні та порядок їх в`їзду та виїзду з України визначені Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до ч.1,3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з ч.1 ст.26 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Відповідно до п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №150 від 15.02.2020 року, в редакції чинній на дату розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. 
Позивач фактично без належних на те законних підстав протягом тривалого часу перебувала на території України. Доказів, які б підтверджували обставини, настання яких передбачає застосування положень частини першої статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» позивачем не надано. Також, відсутні підстави стверджувати, що позивач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Своїм підписом в оскаржуваних документах ОСОБА_1 підтвердила усвідомлення значення їх змісту. В оскаржуваному рішенні міститься відмітка про його отримання ОСОБА_1 . 
Враховуючи викладене, підстави для задоволення позову у суду відсутні. Законність та правомірність оскаржуваного рішення не спростовано в установленому порядку.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19,26,33 Конституції України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.2,5,6,72-77,246,255,288,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, третя особа Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення №6801100100000743 від 30 березня 2026 року про примусове видворення з України ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чевилюк З.А.