ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/2093/26 
провадження № 3/0285/957/26 
06 серпня 2026 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., при секретарі судового засідання Клечковській М. М.,
з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
його адвоката Антонюка П. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов
від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 ,
який проживає в АДРЕСА_1 ,
не працює, – 
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 27.03.2026 о 10:51год в м. Звягель Житомирської області по вул Житомирська, 2, керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (блідий покрив шкіри, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан якого у встановленому законодавством порядку, зокрема в медичному закладі, відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що в жодному стані сп`яніння не перебував. Після перевірки документів повідомив працівникам поліції, що в нього відсутній поліс обов`язкового страхування. Стверджує, що працівники поліції безпідставно звинуватили його в наркотичному сп`янінні, а причину зупинки йому не повідомили. Пояснив, що не хотів сідати в автомобіль поліцейських, бо вони були підозрілі і він боявся з ними їхати.
В судовому засіданні адвокат Антонюк П. Г. підтримав подане ним клопотання про закриття адміністративного провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , поліцейський не повідомив йому конкретну причину зупинки, що суперечить ст.35 Закону «Про Національну поліцію». Окрім того вказує на те, що протокол складено з порушенням вимог закону та без присутності ОСОБА_1 ; направлення на медичний огляд оформлено без належної відеофіксації; ОСОБА_1 було фактично перешкоджено реалізувати право на захист; ознаки сп`яніння, наведені поліцейським, не підтверджуються та не відповідають визначеним нормативним актам. Вказує, що ОСОБА_1 під час оформлення протоколу думав скористатись правовою допомогою, однак прямої вимоги працівникам поліції не озвучував.
Окрім того 20.07.2026 адвокатом Антонюком П. Г. було направлено клопотання про долучення доказів, а саме відеозапису, зробленого під час оформлення адміністративних матеріалів на мобільний телефон ОСОБА_1 .
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортним засобом у стані, зокрема наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан такого сп`яніння. 
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України (далі по тексту – ПДР), згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться за наявності підстав вважати, що він перебуває у такому стані. Порядок проведення огляду визначено Інструкцією, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, згідно з якою підставою для такого огляду є виявлення у водія однієї чи кількох ознак сп`яніння. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. З огляду на обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, яке проводиться в закладах охорони здоров`я, огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише в медичному закладі. 
Пунктом 2.5 ПДР покладено на водіїв обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Відтак, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння, зокрема як у даному випадку в медичному закладі, формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повному обсязі доводиться матеріалами справи, а саме: 
даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №625352 від 27.03.2026;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду;
розпискою про роз`яснення прав та обов`язків;
даними постанови поліцейського серії ЕНА №6915613 від 27.03.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП (керував транспортним засобом без чинного полісу обов`язкового страхування);
даними диску з відеозаписом з фіксацією на ньому відмови ОСОБА_1 проїхати до найближчого медичного закладу в супроводі поліцейських для проходження огляду на стан сп`яніння.
На відео зафіксовано, що під час складання протоколу у своїх поясненнях ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак спочатку наполягав на проходженні такого огляду на місці зупинки, а в подальшому, після роз`яснення йому порядку такого огляду, на пропозицію працівника поліції пересісти в службовий автомобіль для його доставки до медичного закладу повідомив, що згоден проїхати до лікарні лише на своєму авто. Таку свою позицію обґрунтовував тим, що працівникам поліції не довіряє.
Під час складення протоколу працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки та повідомлено, що в зв`язку з наявністю ознак наркотичного сп`яніння його, до проведення огляду, відсторонено від керування транспортним засобом.
Судом було досліджено наданий стороною захисту відеозапис, зроблений ОСОБА_1 , на якому зафіксовано момент його спілкування з працівниками поліції з салону свого автомобіля, який він весь час відмовлявся покинути, мотивуючи свою відмову тим, що він не довіряє працівникам поліції. Спілкування відбувається на підвищених тонах, ОСОБА_1 поводив себе зухвало, однак жодних заяв чи клопотань не заявляв.
Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності саме за фактом порушення п.2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду, відтак його вина полягає у порушенні обов`язку пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.
Слід зазначити, що відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а тому відмова ОСОБА_1 покинути власний автомобіль та не бажання їхати до лікарні в службовому автомобілі були сприйняті працівникаим поліції саме, як відмова від такого огляду. 
Окрім того, посилання адвоката на той факт, що протокол складено з порушенням вимог закону та без присутності ОСОБА_1 , а направлення на медичний огляд оформлено без належної відеофіксації не заслуговують на увагу, оскільки його присутність при оформлені вказаних матеріалів залежала саме від його волевиявлення. ОСОБА_1 самостійно відмовився покидати салон свого авто, що автоматично позбавило його можливості реалізувати своє право бути присутнім при оформленні адміністративних матеріалів. 
В підсилення своєї правової позиції, звертаю увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. 
Оцінюючи надані докази, приходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинив порушення на транспорті, та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП. За таких обставин, його слід визнати винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено. 
Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані будь-якого сп`яніння або з його ознаками, створює загрозу життю та здоров`ю, як собі, так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення. 
Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових порушень. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення беру до уваги характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності; всі обставини справи в їх сукупності; особу ОСОБА_1 та вважаю, що до нього слід застосувати безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, – що буде необхідним для його виправлення, достатнім для виконання завдань КУпАП та можливим недопущенням продовження вчинення правопорушень або настання більш тяжких наслідків.
Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.
З винної особи також належить стягнути судовий збір.
Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 130, 280, 283, 284 КУпАП, – 
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати  ОСОБА_1  винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 
та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови – не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави 665,60 грн судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин