П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/37626/25

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,
повний текст судового рішення
складено 19.03.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 у справі №420/37626/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
06.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 щодо невиплати солдату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повного грошового забезпечення за період з 05.01.2025 по 18.03.2025;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести виплату повного грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 05.01.2025 по 18.03.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що за період з 05.01.2025 по 18.03.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 на його користь не в повному обсязі виплачено грошове забезпечення.
Відповідач – Військова частина НОМЕР_1 з позовними вимогами не погоджується та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи, що ОСОБА_1 відмовився виконувати бойовий наказ зведеного підрозділу, який спрямовано на відсіч збройної агресії російської федерації проти України, захисту її територіальної цілісності та незалежності. У зв`язку з чим, відносно позивача було призначено службове розслідування та відсторонено його від виконання службових обов`язків. На час усуненн від виконання службових обов`язків виплата грошового забезпечення здійснюється у розмірі посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. У подалдьшому, припинено усунення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків, а виплату грошового забезпечення поновлено.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 у справі №420/37626/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив із того, що в період з 08.01.2025 по 13.03.2025 позивач був усунутий від виконання службових обов`язків, а відтак грошове забезпечення йому цілком правомірно виплачувалось у розмірі посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийнттям нового судового рішення про задоволення позових вимог. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що призупинення виплати грошового забезпечення на період службового розслідування не передбачено законодавством України. Відповідачем не надано жодного наказу щодо виплат грошового забезпечення військовослужбовцю ОСОБА_1 , щодо призупинення виплат грошового забезпечення на період службового розслідування, щодо відсторонення від служби, тощо. На думку скаржника, призупинення виплати грошового забезпечення на період службового розслідування є незаконним. Повне грошове забезпечення за період службового розслідування підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 .
У свою чергу, Військовою частиною НОМЕР_1 до суду апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач зауважує, що наведені позивачем обґрунтування є безпідставними. Оскаржуване рішення від 19.03.2026 у справі №420/37626/25 Одеським окружним адміністративним судом прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегією суддів установлено наступне. 
Зокрема, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що в межах спірного періоду ОСОБА_1 військову службу проходив у Військовій частині НОМЕР_1 .
Уважаючи, що під час проходження військової служби Військовою частиною НОМЕР_1 не в повному обсязі виплачено грошове забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частини 1 статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197).
Згідно із пунктом 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 1 розділу ХХІХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посад, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або від посади), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.
Отже, підставою для виплати військовослужбовцю грошового забезпечення у зменшеному розмірі (посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) є факт усунення такого військовослужбовця від виконання службових обов`язків з наступного дня після усунення і до дня повернення до виконання таких службових обов`язків за посадою.
Колегією суддів установлено, що 08.01.2025 командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ №177 «Про призначення службового розслідування».
Означеним наказом відносно гранатометника 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 3 батальйону оперативного призначення молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено службове розслідування за фактом непокори, тобто відкритої відмови виконувати наказ командира в умовах військового стану, а також усунуто його від виконання службових обов`язків на строк проведення службового розслідування та час необхідний для прийняття рішення за його результатами.
За наслідком проведеного службового розслідування установлено, що перебуваючи в прямому підпорядкуванні командира зведеного підрозділу НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення лейтенанта ОСОБА_2 , 07.01.2025 о 15год 30хв. молодший сержант ОСОБА_1 отримав правомірно відданий бойовий наказ на виконання бойових завдань. 
Однак, відкрито відмовився його виконувати мотивучи станом свого здоров`я. 
У подальшому, із молодшим сержантом ОСОБА_1 проведено індивідуальні профілактично-роз`яснювальні бесіди та медичний огляд, за результатом яких не було виявлено суттєвих порушень стану здоров`я, які б заважали останньому виконати поставлені бойові завдання.
13.03.2025 командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України видано наказ №1619 «Про підсумки службового розслідування».
у названому індивідуальному акті зазначено таке:
- вважати підтвердженим факт непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, гранатометником 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 3 батальйону оперативного призначення молодшим сержантом ОСОБА_1 ;
- службове розслідування за вказаним фактом, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, гранатометником 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення молодшим сержантом ОСОБА_1 , закінчити;
- вважати підтвердженою вину гранатометника 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення молодшого сержанта ОСОБА_1 , щодо непокори, тобто відкритої відмова начальника, вчиненої в умовах воєнного стану;
- враховуючи, що в діях гранатометника 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 3 батальйону оперативного призначення молодшого сержанта ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, по факту проведення службового розслідування повідомити керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, із надсиланням копій матеріалів службового розслідування, для прийняття правового рішення;
- усунення гранатометника 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 3 батальйону оперативного призначення молодшого сержанта ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків, припинити;
- гранатометнику 1 взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бойових машинах піхоти) 3 батальйону оперативного призначення молодшому сержанту ОСОБА_1 приступити до виконання службових обов`язків.
З урахуванням наведеного колегією суддів з`ясовано, що в межах спірного періоду ОСОБА_1 службових обов`язків за посадою не виконував, оскільки за фактом відмови від виконання бойового наказу командира військової частини його було усунуто від їх виконання.
Вказані накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2025 №177, від 13.03.2025 №1619 позивачем у встановленому законодавством порядку не оскаржувались та не скасовані (таких доказів матеріали справи не містять).
З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції уважає правильним висновок окружного адміністративного суду про те, що нарахування та виплата відповідачем на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у зменшеному розмірі (посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) відповідає положенням пункту 1 розділу ХХІХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.
При цьому, апеляційний адміністративний суд відхиляє припущення скаржника стосовно того, що у Військової частини НОМЕР_1 немає підтвердження, яке б свідчило про усунення ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків та проведення відносно нього службового розслідування, оскільки документальним підтвердженням таких обставин є накази командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.01.2025 №177, від 13.03.2025 №1619.
Не є юридично спроможним посилання позивача на те, що з 03.01.2025 він проходив медичне обстеження та ВЛК, адже означене не спростовує того, що ОСОБА_1 було усунуто від виконання службових обов`язків.
У контексті вирішення даного спору є безпідставним довід ОСОБА_1 про те, що особа уважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, так як у досліджуваній ситуації законодавчо передбаченою підставою для виплати грошового забезпечення у меншому розмірі є усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків, а не наявність кримінального провадження. 
На думку позивача, є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що на час усунення від виконання службових обов`язків йому виплачувалось грошове забезпечення у розмірі посадового окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Мотивуючи наведене скаржник зауважує, що з урахуванням відомостей банківської картки 27.03.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 виплачено грошові кошти в сумі 3261грн. 88коп., а згідно грошового атестату №398 у період з 01.03.2025 по 18.03.2025 – 7674грн. 05коп.
Дослідивши такі докази суд апеляційної інстанції зазначає, що в розумінні приписів ст.73 КАС України, вони не є належними, адже не містять інформації щодо предмета доказування, зокрема, не підтверджують порушення порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцю, якого усунутого від виконнання службових обов`язків.
До того ж, слід вказати, що означене не є спірним в даній справі та виходить за межі предмету спору. 
Під час вирішення даної справи є безпідставним посилання ОСОБА_1 на порушення строку проведення службового розслідування, адже наведений позивачем арґумент не має жодного впливу на спірні правовідносини.
Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 у справі №420/37626/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач | | О.О. Димерлій
Судді | | Н.В. Вербицька   О.І. Шляхтицький