Справа № 314/4173/25
Провадження № 2-о/314/23/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2026         м.Вільнянськ 
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Мануйлової Н. Ю., секретар судового засідання Рясна А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,
за участю заявника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців, яким визначити такі тимчасові обмеження її прав: заборонити ОСОБА_2 наближатися до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на відстань менше 200 метрів до місця проживання, роботи, садочку, та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 та. ОСОБА_3 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; обмежити спілкування з дитиною – ОСОБА_3 .
У своїй заяві ОСОБА_1 посилається на те, що 21.11.2024 Вільнянським районним судом Запорізької області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 . 
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.03.2025 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
10.04.2025 заявник звернувся до голови Вільнянської міської ради Запорізької області Мусієнко Н. О. із заявою про вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: побиття, нанесення тілесних ушкоджень, висловлювання нецензурною лайкою, розпиття алкогольних напоїв та паління цигарок в присутності сина.
10.04.2025 заявник звернувся до відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: побиття, нанесення тілесних ушкоджень, висловлювання нецензурною лайкою, розпиття алкогольних напоїв та паління цигарок в присутності сина.
17.07.2025 директор ЗДО «Ясла-Садок № 6 «Дзвіночок» направив начальнику служби у справах дітей Вільнянської міської ради Олені Павлюк повідомлення про те, що 17.07.2025 приблизно об 11:21 год. директору зателефонувала вихователька та повідомила, що в приміщення, де займаються діти, прийшла жінка, яка назвалася матір`ю малолітнього ОСОБА_4 та почала вимагати віддати сина. Але ОСОБА_5 відреагував дивно на прихід матері – був наляканий та заліз під стіл, відмовився йти до матері. Через те, що вихователька жодного разу не бачила матір ОСОБА_5 та через стан дитини, вихователька прийняла рішення дочекатися батька дитини. Невдовзі за Матвієм прийшов батько ОСОБА_1 , який і забрав дитину. У цьому повідомленні директор просив вжити відповідних заходів начальника служби у справах дітей Вільнянської міської ради, з огляду на потребу захисту прав і психологічного стану малолітньої дитини.
14.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про завдання йому тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , за фактом чого до ЄРДР внесено відомості за № 12025087210000187 від 15.08.2025.
19.08.2025 ОСОБА_2 прийшла до ОСОБА_1 , який продавав овочі біля ринку у м. Вільнянськ Запорізької області, почала сваритися та знімати відео, яке в подальшому було розповсюджено ОСОБА_2 в групі «Вільнянщина. Що? Де? Коли?» в месенджері «Вайбер». На відео було знято малолітнього ОСОБА_3 , обличчя було чітко видно, але батько не надавав згоди на публікацію відео.
Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що він та син ОСОБА_3 є особами, які зазнали домашнього насильства.
Ухвалою суду від 17.09.2025 відкрито провадження у справі.
09.10.2025 представник заінтересованої особи надала до суду відзив на заяву про видачу обмежувального припису, в якому зазначила, що зазначена заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
21.11.2024 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 вигнав ОСОБА_2 із малолітнім сином із квартири, яка знаходилася у спільній сумісній власності, у зв`язку з чим ОСОБА_2 вимушена була переїхати до будинку АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 протягом всього подружнього життя вчиняв домашнє насильство по відношенню до ОСОБА_2 та дітей, тому вона вимушена була звертатися до суду із заявою про видачу обмежувального припису.
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.03.2025 у справі № 314/954/25 заяву ОСОБА_2 було задоволено та видано обмежувальний припис строком на 3 місяці.
Також між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наявний спір щодо визначення місця проживання дитини, зазначений позов перебуває у провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області.
Представник заінтересованої особи також зазначила, що твердження заявника ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 вчиняє по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_3 домашнє насильство – наносить тілесні ушкодження, висловлюється нецензурною лайкою, розпиває алкогольні напої та палить цигарки у присутності сина не відповідає дійсності, оскільки сам заявник перешкоджає ОСОБА_2 спілкуватися та виховувати сина. ОСОБА_1 взагалі залишає самого вдома чотирирічного сина. Натепер дитина проживає із заявником, починаючи із січня 2025 року.
На адвокатський запит представника ОСОБА_2 адвоката Череп М.О. отримано відповідь з навчально-виховного комплексу «ВСЕСВІТ» від 29.07.2025 № 01-08/515, відповідно до якої до дитячого садка ОСОБА_3 привів батько ОСОБА_1 , щодо матері надав інформацію, що вона з ними не проживає. 
16 липня 2025 року до закладу прийшла мати ОСОБА_2 . У закладі з`явився батько ОСОБА_6 . Останній зайшов до укриття та буквально вирвав дитину у вихователя і забрав ОСОБА_7 , не повідомивши адміністрацію.
За харчування дитини сплачувала за реквізитами ОСОБА_2 . Вона стала відвідувати дитячий садок, але весь час трапляються інциденти з боку ОСОБА_8 та дідуся ОСОБА_5 . На даний час ОСОБА_5 не відвідує дошкільний заклад.
Також представник заінтересованої особи зазначила, що витяг з ЄРДР від 15.08.2025 за ч. 1 ст. 125 КК України щодо нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень 18.01.2025 є спробою заявника перекрутити обставини справи, оскільки 18.01.2025 до відділення поліції №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява ОСОБА_9 , яка просить органи поліції притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , який знаходячись за місце мешкання заявниці – АДРЕСА_2 , влаштував конфлікт в її сторону, в ході якого спричинив тілесні ушкодження заявниці.
Крім того, 25.07.2025 до відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який наніс ОСОБА_2 тілесні ушкодження 25 липня 2025 року за місцем її мешкання у АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з ЄРДР від 26.07.2025 № 120250872100000162.
Представник заінтересованої особи зауважила, що саме заявник ОСОБА_1 вчиняє насильство по відношенню до своєї колишньої дружини, про що свідчить відповідь ГУНП в Запорізькій області, згідно з якою в період з 01.06.2025 до 12.08.2025 від ОСОБА_2 неодноразово надходили звернення щодо вчинення з боку ОСОБА_1 погроз та за результатами цих звернень до Вільнянського районного суду Запорізької області направлялися протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП.
З огляду на зазначене, представник заінтересованої особи зазначила, що заявником не надано жодного доказу, з якого можна було б становити, що малолітній ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є постраждалими особами від домашнього насильства та особами, які зазнали домашнього насильства, тому просила суд відмовити у задоволенні заяви.
Ухвалою суду від 13.01.2026 задоволено заяву судді Кіяшко В. О. про самовідвід.
Ухвалою суду від 04.02.206 справу прийнято до провадження судді Швець О. В.
Ухвалою суду від 15.04.2026 задоволено заяву представника заінтересованої особи ОСОБА_2 – адвоката Череп М. О. про відвід судді Швець О. В.
Ухвалою суду від 16.04.2026 справу прийнято до провадження судді Мануйлової Н.Ю.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив суд задовольнити її в повному обсязі на тих підставах, що в ній зазначені. Просив видати обмежувальний припис на строк не шість місяців, як зазначено у самій заяві, а на строк три місяці.
Представник заінтересованої особи надала до суду заяву про розгляд справи без участі ОСОБА_2 та її представника – адвоката Череп М. О., зазначила, що підтримує раніше долучені до матеріалів справи заперечення та просила відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.
Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилалася як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини.
Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Згідно з ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 згаданого Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, входять, в тому числі - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти) (ч.2 ст.3 Закону).
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з ч.3 ст.26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.
Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Положеннями ст. 26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Із заяв сторін, та аналізу наданих доказів встановлено, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.11.2024 у справі № 314/3244/24 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , зареєстрований 28.07.2020 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
10.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до голови Вільнянської міської ради Запорізької області Мусієнко Н. О. із заявою-повідомленням про вчинення домашнього насильства, у якій зазначив, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , яке полягає у фізичному та психологічному впливі на дитину, які завдають йому фізичних та психологічних страждань, а саме: побиття, розпиття алкогольних напоїв та паління цигарок в присутності малолітнього сина.
З аналогічною заявою ОСОБА_1 звернувся також до відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.
Директор ЗДО «Ясла-садок № 6 «Дзвіночок» Вільнянської міської ради звернувся до начальника служби у справах дітей Вільнянської міської ради із повідомленням про те, що 17.07.2025 приблизно об 11:21 год їй як директору зателефонувала схвильована вихователька та повідомила, що в приміщення, де займаються діти, прийшла жінка, яка назвалася матір`ю малолітнього ОСОБА_4 та почала вимагати віддати їй сина. Але ОСОБА_5 відреагував дивно на прихід матері – був наляканий та заліз під стіл, відмовляючись йти до матері. Через те, що вихователь жодного разу не бачила матір ОСОБА_5 та через стан дитини, яка відмовилася йти до матері, вихователь прийняла рішення дочекатися батька дитини. Невдовзі за Матвієм прийшов батько ОСОБА_1 , який і забрав дитини. Зважаючи на ситуацію, що склалася, та з огляду на потребу захисту прав і психологічного стану малолітньої дитини, директор просить вжити відповідних заходів.
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2025 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025087210000187 від 15.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за заявою про те, що 18.01.2026, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , йому було завдано тілесні ушкодження.
Відділенням поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за вих. № 13927/74-2025 від 01.10.2025 надано копії матеріалів за зверненням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ВнП 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за 2025 рік, з яких встановлено, що 09.09.2025 о 16:45 ОСОБА_1 звернувся до поліції із повідомленням про те, що 09.09.2025 о 16:44 год за адресою: АДРЕСА_3 стоїть авто Ланос державний номер НОМЕР_2 , власник ОСОБА_2 (боржник по аліментам).
14.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до поліції із заявою про проведення перевірки та прийняття рішення згідно з чинним законодавством щодо того, що 17.07.2025 приблизно о 22:00 год. його колишня дружина заявила, що він забрав (викрав) у неї їхню спільну дитини ОСОБА_3 , однак така інформація не відповідає дійсності, оскільки дитина перебувала весь день з ним, сина він не викрадав, вважає, що ОСОБА_2 свідомо вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 383 КК України та ч. 1 ст. 384 КК України.
Одночасно повідомив, що 15.04.2025 ОСОБА_2 повідомила поліцію про те, що він викрав у неї дитину та вивіз до Тернопільської області. Після цього він з дитиною були оголошені в розшук, але знаючи завідомо, що вони із сином мають статус ВПО, для своїх корисних цілей надала органам поліції неправдиву інформацію.
Згідно з доповідною запискою від 08.04.2025 про розгляд звернення ОСОБА_1 факт завідомо неправдивого повідомлення свого об`єктивно підтвердження в ході перевірки не знайшов.
Згідно з довідкою від 14.03.2025 № 6109-7002211562 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно з відповіддю ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 08.09.2025 № 12725/74/01-2025 звернення ОСОБА_1 зареєстровано до ІКС ІПНП ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області під № 14991 від 14.08.2025. Під час розгляду обставин встановлено, що факти, викладені у зверненні стосовно завідомо неправдивого повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, свого об`єктивного підтвердження не знайшли, на підставі чого проведення подальшої перевірки припинено.
Згідно з доповідною запискою від 15.09.2025 про розгляд звернення щодо повідомлення 22.08.2025 до ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області зі спецлінії 102 надійшло повідомлення ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення за фактом того, що 19.08.2025 об 11:00 год., коли він перебував зі своїм сином на ринку в м. Вільнянськ, до них підійшла його колишня дружина ОСОБА_2 та почала без його згоди знімати на відео його та його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Йому стало відомо від знайомого, що колишня дружина виклала відео з ним та сином у соцмережу «Вайбер», у зв`язку з чим ОСОБА_1 прохав притягнути ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст. 182 КК України. Проте відповідно до зазначеної доповідної записки, в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки зазначеного кримінального правопорушення.
Згідно з відповіддю начальника ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 18.08.2025 за період з 01.06.2025 до 12.08.2025 до ВП № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від ОСОБА_2 надійшли такі заяви та повідомлення.
20.06.2025 о 23:01 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 20.06.2025 о 23:01 год. за адресою: АДРЕСА_1 хтось намагається потрапити через вікно до заявниці. Заявниця чує відповідний звук, але нічого не бачить. Заявник: ОСОБА_2 .
17.07.2025 о 21:00 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 17.07.2025 о 21:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , колишній чоловік прийшов, погрожує розбити вікна, чи в алкогольному стані не знає, хоче забрати спільну дитину, якій 4 роки. Заявник ОСОБА_2 
25.07.2025 о 14:34 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.07.2025 о 14:34 год. за адресою: АДРЕСА_1 побив чоловік. Відомості внесено до ЄРДР за № 12025087210000162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
25.07.2025 о 15:50 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.07.2025 о 15:50 год. за адресою: Запорізький район, м. Вільнянськ, вул. Горького, 51-а. Вільнянська лікарня, приймальне відділення, о15:05 ШМД 1100 доставили ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , діагноз – забій грудної клітини, лікування амбулаторне, вдома побив чоловік ОСОБА_1 . Відомості приєднано до ЄРДР № 12025087210000162 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
27.07.2025 о 14:12 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 , яка прохає органи поліції притягнути до відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 27.07.2025 близько 15:00 год. прийшов додому до заявниці за адресою: АДРЕСА_1 , де влаштував сварку у відношенні її знайомого ОСОБА_11 
02.08.2025 о 23:06 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.08.2025 о 23:05 за адресою: АДРЕСА_1 невідомий ломиться в двері. Прохає наряд на МП. Заявник: ОСОБА_2 
03.08.2025 о 00:66 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 03.08.2025 о 00:54 за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця повідомила, що щойно поїхала поліції, пройшло лише 10 хвилин та чоловік повернувся, стукає у двері та вікна, задуває газовий балончик. Прохає, щоб наряд поліції повернувся. Заявник ОСОБА_2 . 
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 12025087210000162 за заявою ОСОБА_2 , у якій вона прохав притягнути до відповідальності колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який наніс заявниці тілесних ушкоджень 25.07.2025 за місцем мешкання заявниці за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 12025087210000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за заявою ОСОБА_9 , яка, як встановлено у судовому засіданні, є матір`ю ОСОБА_2 , яка прохає органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , який 18.01.2025 о 12:30 год., знаходячись за місцем мешкання заявниці, а саме по АДРЕСА_2 , влаштував конфлікт в її сторону, в ході якого спричинив тілесні ушкодження заявниці.
Також до матеріалів справи долучено відповідь директора ОЗО Матвіївський ЗНВК «Всесвіт» МСР № 01-08/515 від 29.07.2025 на адвокатський запит, згідно з якою до дитячого садка ОСОБА_3 привів батько, щодо матері батько надав інформацію про те, що вона з ними не проживає.
16.07.2025 до закладу прийшла мати ОСОБА_2 . У заклад з`явився батько ОСОБА_6 (за дзвінком директора закладу). Вирішили, що дитина буде у дитячому садку до 15.00, а потім мати ОСОБА_12 забере ОСОБА_5 . Але батько зайшов до укриття та буквально вирвав дитини у вихователя і забрав ОСОБА_5 , не повідомивши адміністрацію.
За харчування дитини проплачувала за реквізитами ОСОБА_12 .
ОСОБА_12 стала відвідувати дитячий садок, але весь час трапляються інциденти з боку ОСОБА_8 та дідуся ОСОБА_5 . На даний час ОСОБА_5 не відвідує дошкільний заклад.
Згідно з відповіддю на адвокатський запит директора КНП «Вільнянська багатопрофільна лікарня» ВМР № 1056 від 29.09.2025 ОСОБА_2 25.07.2025 о 15:05 год., яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , була доставлена швидкою медичною допомогою до приймального відділення КНП «Вільнянська БЛ» ВМР. Оглянута лікарем-хірургом, пройшла обстеження. Діагноз: забій грудної клітини (рекомендовано амбулаторне лікування). 25.07.2025 та 28.07.2025 амбулаторно зверталась за медичною допомогою до лікаря-хірурга. Діагноз: забій грудної клітини.
Згідно з копією постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.01.2026 у справі № 314/6016/25  ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 510,00 грн. Постанова набрала законної сили 27.01.2026.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.05.2026 захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – адвокату Череп М. О. відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.01.2026, апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
У судовому засіданні за клопотанням заявника було досліджено відеозапис під назвою «3 Відео Дедушка Саша», який жодним чином не підтверджує факту вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , якого на даному відео не зафіксовано. Даний відеозапис підтверджує факт проникнення заявника на територію домоволодіння, яке належить батькам ОСОБА_2 , які заперечували проти його присутності там.
Також за клопотанням ОСОБА_1 було прослухано аудіозапис його телефонної розмови з вихователькою, який також не підтверджує факту вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства стосовно ОСОБА_3 .
Обмежувальний припис стосовно кривдника спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Заява ОСОБА_1 перебуває у провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області з 16.09.2025, тобто більше 10 місяців.
Суд враховує, що постановою Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 510,00 грн. За змістом даної постанови події, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, відбулися 27.11.2025.
З того часу та протягом всього розгляду заяви про видачу обмежувального припису будь-яких відомостей про вчинення ОСОБА_2 після 27.11.2025 протиправних дій щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суду не надано,тому судом не встановлено повторності та систематичності вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Також протягом розгляду даної справи встановлено, що у провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 . Спір між сторонами щодо місця проживання дитини не вирішений.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61 19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), від 28 червня 2022 року у справі № 466/180/22 (провадження № 61-4104св22), від 25 липня 2023 року у справі № 344/1732/23 (провадження № 61-6759св23), від 06 червня 2024 року у справі № 285/7922/23 (провадження № 61-5538св24).
У справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2019 року, погоджуючись з апеляційним судом, який відмовив у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, зазначив, що, враховуючи положення Закону про запобігання домашньому насильству, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених, зокрема, у КК України), а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію і направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Верховний Суд погодився з тим, що у справі існує тривалий конфлікт між сторонами, але обставини справи не вказують на необхідність застосування обмежувального припису. У цій справі також встановлено факт звернення заявниці з заявою до правоохоронних органів, на підставі якої у ЄРДР було зареєстроване відкрите кримінальне провадження.
Згідно з частинами першою четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .
Надані на обґрунтування заявлених вимог докази не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цих особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами,.
Сукупність письмових доказів, долучених до матеріалів справи, свідчать про відверто ворожі стосунки між сторонами, які супроводжуються постійними сварками та лайливими обзиваннями один одного, та підтверджує наявність спору між сторонами.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відповідно до 350-4 ЦПК України слід віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,24, 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", ст.ст.4,5,258,259,263,264,265,350-1-350-6 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 28.07.2026.
Суддя       Наталія Юріївна Мануйлова

28.07.2026