Справа № 560/14289/26
РІШЕННЯ
іменем України

07 серпня 2026 року | м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. 
розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить скасувати постанову державного виконавця від 02.07.2026 ВП №80479722.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.06.2025 у справі №560/7718/25, яке набрало законної сили 28.11.2025, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат. Позивач стверджує, що на виконання цього рішення здійснено нарахування пенсії ОСОБА_1 без застосування понижуючих коефіцієнтів, розмір пенсії після перерахунку станом на 01.01.2025 становив 40388,69 грн, а сума доплати за період з 01.01.2025 по 30.06.2026 склала 137708,16 грн. Позивач посилається на відсутність у нього можливості здійснити виплату вказаної суми в повному обсязі через обмеженість бюджетних призначень Пенсійного фонду України, наявність нормативної невизначеності після визнання протиправною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі №320/51895/25, а також на об`єктивні умови воєнного стану, що обумовлюють обмеженість бюджетних асигнувань. На цій підставі позивач вважає, що рішення суду виконано ним відповідно до вимог чинного законодавства, а постанова про накладення штрафу є протиправною.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.07.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні) з урахуванням положень статті 287 КАС України.
Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи, що станом на дату винесення постанови про накладення штрафу (02.07.2026) рішення суду у справі №560/7718/25 не було виконано боржником у спосіб та порядок, встановлені виконавчим документом: доплата до пенсії, нарахована на виконання судового рішення, в повному обсязі не виплачена, а пенсія ОСОБА_1 продовжує виплачуватися з обмеженням максимальним розміром, що прямо суперечить резолютивній частині судового рішення. Відповідач також зазначає, що жодних доказів поважності причин невиконання рішення суду, а також заяв про відстрочку чи розстрочку виконання боржник до державного виконавця чи до суду не подавав.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.06.2025 у справі №560/7718/25, яке набрало законної сили 28.11.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», без обмеження пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.
На підставі виконавчого листа від 09.03.2026 державним виконавцем 12.03.2026 відкрито виконавче провадження ВП №80479722, боржника зобов`язано протягом десяти робочих днів виконати рішення суду у спосіб та порядок, встановлені виконавчим документом. Постанову про відкриття виконавчого провадження надіслано боржнику рекомендованою кореспонденцією, яку останній отримав 23.03.2026 (трек-код Укрпошти R067122869536).
08.06.2026 до Відділу надійшла заява стягувача, за змістом якої рішення суду виконано не у спосіб та порядок, встановлені виконавчим документом: доплата до пенсії на виконання рішення суду не нараховується та не виплачується, а пенсія продовжує виплачуватися з обмеженням максимальним розміром.
Станом на 02.07.2026 (дату винесення оскаржуваної постанови) документів, які б свідчили про повне фактичне виконання рішення суду, боржником державному виконавцю надано не було, про що державним виконавцем складено відповідний акт.
За таких обставин 02.07.2026 державним виконавцем винесено постанову ВП №80479722 про накладення на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення суду у справі №560/7718/25.
Позивач, не погоджуючись із спірною постановою, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою, четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Частинами другою, третьою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконанняс удових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Стаття 18 Закону №1404-VIII покладає на виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 1 частини другої цієї статті визначено, що державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з абзацом першим частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Отже, підставою для накладення на боржника штрафу є встановлення державним виконавцем факту невиконання без поважних причин боржником рішення, яким його зобов`язано особисто вчинити певні дії. Умовами для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши обставини справи, суд встановив, що резолютивна частина рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.06.2025 у справі №560/7718/25 зобов`язує позивача здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром - тобто встановлює для позивача триваючий обов`язок, а не одноразову дію, вичерпану перерахунком станом на 01.01.2025. Водночас із матеріалів справи вбачається, що позивач, здійснивши з 01.03.2025 індексацію пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209, самостійно застосував до проіндексованої суми обмеження максимальним розміром, внаслідок чого розмір пенсії залишився на рівні 40388,69 грн замість проіндексованих 41888,69 грн. Таким чином, позивач визнає факт застосування обмеження максимальним розміром після 01.03.2025, що суперечить способу виконання, визначеному резолютивною частиною судового рішення та виконавчим документом.
Оцінюючи доводи позивача про поважність причин невиконання рішення суду, а саме посилання на обмеженість бюджетних призначень Пенсійного фонду України, умови воєнного стану та відсутність чинного порядку фінансування видатків на виконання судових рішень після визнання нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821, суд враховує таке.
Поважними, в розумінні норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися лише об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
За таких обставин суд дійшов висновку, що посилання позивача на бюджетні обмеження та нормативну невизначеність не можуть бути визнані поважними причинами невиконання судового рішення у розумінні статей 63, 75 Закону №1404-VIII, оскільки не є об`єктивно непереборними обставинами, що виключають можливість виконання рішення суду в частині, що не пов`язана виключно з бюджетним фінансуванням, а саме в частині незастосування обмеження пенсії максимальним розміром з 01.03.2025.
Суд також враховує, що позивач у межах виконавчого провадження ВП №80479722 не скористався правами, наданими Законом №1404-VIII, а саме: не звертався до державного виконавця із заявою про відкладення вчинення виконавчих дій, не звертався до суду із заявою про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, а також не надав державному виконавцю до винесення постанови про накладення штрафу доказів поважності причин невиконання рішення суду.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких доказів суду не подано.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на момент прийняття державним виконавцем постанови від 02.07.2026 ВП №80479722 наявними були обидві умови для накладення на боржника штрафу: факт невиконання позивачем рішення суду у справі №560/7718/25 у спосіб та порядок, встановлені виконавчим документом, та відсутність доведених поважних причин такого невиконання.
За таких обставин суд дійшов переконання, що, приймаючи оскаржувану постанову, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина друга статті 2 КАС України), а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.
Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову потрібно відмовити повністю.
Підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 02.07.2026 ВП №80479722 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: | Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 21318350)
Відповідач: | Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Тернопільська, 13/2,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29018 , код ЄДРПОУ - 45798761)

Головуючий суддя | | В.К. Блонський