П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1086/26
15 липня 2026 року   селище Богородчани
Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценко О. О., за участю секретаря судового засідання Смеречук Х. В., прокурора Поповича П. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дрогобича Львівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, яка до 28 лютого 2025 року працювала лікарем-кардіологом з медико-соціальної реабілітації спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи, працює ТОВ «Зевс» лікар-кардіолог, 
за частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 164-К від 10 вересня 2021 року ОСОБА_1 з 13 вересня 2021 року призначено на посаду лікаря-кардіолога з медико-соціальної реабілітації спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи.
Працюючи на зазначеній посаді та будучи членом медико-соціальної експертної комісії, ОСОБА_1 була суб`єктом, на якого поширювалася дія Закону України «Про запобігання корупції», та суб`єктом декларування.
Згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 25-К від 27 лютого 2025 року «Про звільнення ОСОБА_1 » останню з 28 лютого 2025 року звільнено з посади лікаря-кардіолога з медико-соціальної реабілітації спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи.
Після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, ОСОБА_1 була зобов`язана не пізніше 31 березня 2026 року подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2025 рік з позначкою «після звільнення».
Однак ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин не подала вказану декларацію у встановлений законом строк, а фактично подала її 15 червня 2026 року.
Таким чином, ОСОБА_1 несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2025 рік після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 172-6 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала, фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не заперечувала.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушенням, пов`язаним з корупцією, є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено, зокрема, адміністративну відповідальність.
На час виконання ОСОБА_1 обов`язків члена медико-соціальної експертної комісії голови та члени медико-соціальних експертних комісій відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» належали до осіб, які для цілей цього Закону прирівнювалися до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Законом України № 4170-IX від 19 грудня 2024 року у зв`язку з реформуванням системи медико-соціальної експертизи відповідні зміни внесено до Закону України «Про запобігання корупції».
Водночас пунктом 2-17 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» прямо встановлено, що голови та члени медико-соціальних експертних комісій, а також особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням повноважень голови або члена медико-соціальної експертної комісії, подають декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону.
Отже, припинення повноважень медико-соціальних експертних комісій та звільнення ОСОБА_1 з посади не припинили її обов`язку подати декларацію за період, протягом якого вона залишалася суб`єктом декларування.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»–«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Оскільки діяльність, яка зумовлювала обов`язок декларування, ОСОБА_1 припинила 28 лютого 2025 року, останнім днем своєчасного подання нею щорічної декларації за 2025 рік після звільнення було 31 березня 2026 року.
З відомостей Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вбачається, що відповідну щорічну декларацію за 2025 рік з позначкою «після звільнення» ОСОБА_1 подала лише 15 червня 2026 року, тобто після закінчення визначеного законом строку.
Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Склад цього адміністративного правопорушення є формальним і вважається закінченим із моменту фактичного подання декларації після закінчення встановленого законом строку за умови відсутності поважних причин її несвоєчасного подання.
Матеріали справи не містять доказів існування об`єктивних, непереборних та незалежних від волі ОСОБА_1 обставин, які перешкоджали їй своєчасно подати декларацію. У судовому засіданні на наявність таких обставин вона також не посилалася.
Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини, її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 281 від 23 червня 2026 року; копією наказу Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 164-К від 10 вересня 2021 року про призначення ОСОБА_1 на посаду; копією наказу Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 25-К від 27 лютого 2025 року про звільнення ОСОБА_1 з 28 лютого 2025 року; відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до яких ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2025 рік після звільнення 15 червня 2026 року; іншими матеріалами, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Зазначені докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та в сукупності достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 .
За таких обставин суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за частиною першою статті 172-6 КУпАП як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , суд визнає визнання нею вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчиненню нею нових правопорушень буде адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини першої статті 172-6 КУпАП, а саме 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у 2026 році становить 665 грн 60 коп.
На підставі викладеного, Закону України «Про запобігання корупції», керуючись статтями 23, 33, 40-1, 172-6, 251, 252, 283–285, 287, 294, 307, 308 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Штраф підлягає сплаті на рахунок: отримувач - ГУК в Ів.-Фр. обл./ТГ Ст.Богор./21081100; код отримувача за ЄДРПОУ - 37951998; -банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок - UA938999980313050106000009556; код класифікації доходів бюджету - 21081100; найменування коду класифікації доходів бюджету - «Адміністративні штрафи та інші санкції».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Судовий збір підлягає сплаті за такими реквізитами: отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача за ЄДРПОУ - 37993783; - банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок - UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106.
Копію постанови вручити ОСОБА_1 та надіслати прокурору.
Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до частини другої статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк при примусовому виконанні постанови стягується подвійний розмір штрафу, тобто 1700 грн, а також витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя??????