707/1332/26 
2/707/1218/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2026 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Волкової Н.С.,
за участю секретаря Костроміної Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у змішаній формі, з викликом (повідомленням) сторін в м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне.
24 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1  укладено договір № 5508178 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 4 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме - надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 25.11.2025 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Сіті Колект», уклали договір відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув усі права первісного кредитора за кредитним договором № 5508178 до ОСОБА_1  у загальному розмірі 17 850,00 грн, з яких:
заборгованість за тілом кредиту – 4 000,00 грн;
заборгованість по комісії за обслуговування кредиту – 5 850,00 грн; 
заборгованість за пенею – 8 000,00 грн. 
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання та заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Сіті Колект».
1.2. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 07 квітня 2026 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження у змішаній формі, з викликом (повідомленням) сторін. 
1.3. 09 червня 2026 року від представника позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про уточнення позовних вимог та позовна заява в новій редакції. 
1.4. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими.
Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутністю представника ТОВ «ФК «Сіті Колект».
Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково у частині стягнення тіла кредиту та комісії. 
1.5. Відповідно технічна фіксація справи за позовом ТОВ «ФК «Сіті Колект», про стягнення заборгованості не здійснювалася у зв`язку з неявкою всіх сторін по справі, про що зазначено в протоколі судового засідання.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. 24 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 5508178 (індивідуальна частина), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. договору у кредит (далі – кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом (далі – плата) відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. 
Відповідно до п. 1.2. договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 4 000,00 грн.
Відповідно до п. 1.3. договору, кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 24.06.2025 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється графіком платежів.
Відповідно до п.п. 1.5.1. договору, комісія за надання кредиту: 594,00 грн, яка нараховується за ставкою 14,85 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
Відповідно до п.п. 1.5.2. договору, комісія за обслуговування кредиту (за весь строк кредитування): 12 848,00 грн, що нараховується за ставкою 14,60 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів, який є додатком №1 до цього договору.
Відповідно до п.п. 1.5.3. договору, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 0.0010 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. 
Відповідно до п. 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 5508178 від 24.06.2025 встановлено графік платежів, погоджений сторонами.
24 червня 2025 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на користь ОСОБА_1  суму в розмірі 4 000,00 грн на картку номер НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 156387000 від 24.06.2025.
2.2. 25.11.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» укладено договір факторингу № ДО-20251125, у відповідності до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до цього договору, а фактор набуває такі права вимоги та сплачує клієнту фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки встановлені цим договором. 
Згідно з витягом реєстру боржників до договору факторингу № ДО-20251125 від 25.11.2025 ТОВ «ФК «Сіті Колект» набуло право вимоги до ОСОБА_1  за договором № 5508178 від 24.06.2025. Сума заборгованості за основною сумою боргу становить 17 850,00 грн.
2.3. Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_1  станом на 25.11.2025 становить 17 850,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 4 000,00 грн; заборгованість по комісії за обслуговування кредиту – 5 850,00 грн; заборгованість за пенею – 8 000,00 грн. 

3. Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
3.2. За приписами пункту 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
3.3. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
3.4. Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником).
4.2. Суд дійшов висновку, що укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1  24 червня 2025 року договору про споживчий кредит № 5508178 в електронній формі відповідає приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а також підтверджено наступне укладення договору факторингу між первісним кредитором та позивачем щодо відступлення прав вимоги за спірним договором.
Представник ТОВ «ФК «Сіті Колект» надав платіжну інструкцію первісного кредитора про нарахування коштів, детальний розрахунок заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит № 5508178.
Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника перед первісним кредитором за договором № 5508178 від 24.06.2025 за основною сумою боргу в сумі 4 000,00 грн.
4.3. Стосовно штрафу у розмірі 8 000,00 грн суд зазначає, що вказаний розмір коштів не підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
При цьому виключення зі змісту Законі України «Про споживче кредитування» норм щодо заборони стягнення під час воєнного стану з боржника неустойки за невиконання позикових (кредитних) зобов`язань немає правового значення, оскільки якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України (п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17).
4.4. Стосовно комісії за обслуговування кредиту нарахованої у розмірі 5 256,00 грн.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Разом з тим, умовами п.п. 1.5.2. договору, передбачена комісія за обслуговування кредиту (за весь строк кредитування): 12 848,00 грн, що нараховується за ставкою 14,60 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів, який є додатком №1 до цього договору.
Однак, аналіз змісту вказаного договору, щодо порядку нарахування комісії свідчить про те, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому ТОВ «Мілоан» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісії за надання кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на наведене вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту задоволенню не підлягають.
Вказані висновки здійснені судом на підставі правового висновку викладеного у постанові ВС від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22.
Суд також враховує, що вимога про стягнення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 5 256,00 грн задоволенню не підлягає.
Разом з тим, комісія за надання кредиту у розмірі 594,00 грн, яка нараховується за ставкою 14,85 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, що прямо передбачено п.п. 1.5.1. договору нарахована відповідно до Закону та підлягає стягненню з відповідача. 
4.5. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за договором кредиту виконав не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у загальній сумі 4 594,00 грн, з розрахунку: 4 000,00 грн (основне зобов`язання) + 594,00 грн (одноразова комісія за надання кредиту), яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 662,40 грн.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 25.02.2026 про сплату судового збору в сумі 2 662,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 25,74% вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 685,30 грн.
5.2. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.
На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги №ДО-20260202/001 від 02.02.2026; прайс лист до договору про надання правничої допомоги; заявка про надання правової допомоги № 285; витяг з акту про надання правничої допомоги № 285; платіжна інструкція № 418 від 06.02.2026; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання заявником послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи (пункт 185 Великої Палати Верховного Суду постанови від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19, пункт 141 постанови від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23).
Висновок щодо порушеного правового питання щодо застосування пункту 3 частини третьої статті 141 ЦПК в частині права суду з власної ініціативи суду зменшувати розмір витрат на правничу допомогу викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2026 у справі № 372/6826/24.
Враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, предмет спору, складність справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг та виконаних робіт, консультація, а також підготовка та написання професійним/кваліфікованим адвокатом такої позовної заяви в порядку ч. 3 ст. 141 ЦПК України оцінюється судом в загальному розмірі 4 000,00 грн. Вказана сума відповідає вимогам пропорційності (п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України), в той час як більша сума таких витрат не відповідає вимогам пропорційності.
Ураховуючи часткове задоволення позову (задоволено 25,74% вимог), з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 029,60 грн (4 000,00 грн х 25,74%) в якості відшкодування витрат на правничу допомогу.
5.3. Позивач просить стягнути 381,74 грн витрат, пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження понесених витрат позивач надав копію договору № ДТ-СК-30102025 від 30.10.2025, укладеного між ТОВ «Дірект Технолоджі» (виконавець) та ТОВ «ФК «Сіті Колект» (замовник), відповідно до якого виконавець зобов`язується за дорученням замовника надавати останньому послуги/виконати роботи закупівлі матеріалів, підготовки документів для розсилки клієнтам замовника, включаючи упаковку листів в конверти, організацію поштової розсилки упакованих документів фізичним або юридичним особам, вказаним замовником в якості адресата.
Згідно з додатку № 3 від 28.01.2026 до договору № ДТ-СК-30102025 від 30.10.2025 сторони погодили вартість послуг робіт за договором що включають друк пакету документів до суду, конвертування, організація поштової доставки за комплект, підготовка поштових документів, обробка бази, поштові витрати (послуги УП), сукупна вартість яких визначена у розмірі 381,74 грн.
Згідно з акта наданих послуг № 80 від 28.02.2026 ТОВ «Дірект Технолоджі» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» погодили виконання послуг по друку та відправці документів: кількість 1 послуга, загальною вартістю 55 000,00 грн з ПДВ.
Проте, позивачем не було надано суду доказів, що підтверджували б понесені ним витрати у цій справі пов`язані з підготовкою та направленням документів боржнику, оскільки до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження того, що ТОВ «ФК «Сіті Колект» замовляло таку послугу у ТОВ «Дірект Технолоджі» за договором № 5508178 від 24.06.2025 та/або щодо боржника ОСОБА_1  та що послуги, вказані у акті наданих послуг № 80 від 28.02.2026 стосуються саме справи, що розглядається.
Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат, пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику у цій справі, тому вважає за необхідне відмовити в частині стягнення судових витрат у сумі 381,74 грн, через недоведеність.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» заборгованість за кредитним договором № 5508178 від 24.06.2025 у загальному розмірі 4 594,00 грн (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто чотири гривні).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» судовий збір у сумі 685,30 грн (шістсот вісімдесят п`ять гривень тридцять копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» витрати на правову допомогу у розмірі 1 029,60 грн (одна тисяча двадцять дев`ять гривень шістдесят копійок).
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», код ЄДРПОУ – 43950742, місцезнаходження: просп. Соборності, буд. 30-А, пр. 321, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя:  Н.  С.  Волкова