ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
01 вересня 2026 року | Справа № 903/450/26

Господарський суд Волинської області у складі:
головуючого судді – Гарбара Ігоря Олексійовича
секретар судового засідання – Гандзілевська Яна Вікторівна 
за участю представників сторін:
від позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом: Корнійчук І.М.
від відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом: Шевчук В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області справу №903/450/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна” до Управління капітального будівництва Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” про солідарне стягнення 567406,91 грн та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна”, Управління капітального будівництва Луцької міської ради про визнання недійсним договір поруки,
ВСТАНОВИВ:
08.05.2026 представниця Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна” сформувала в системі “Електронний суд” позов до Управління капітального будівництва Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” про солідарне стягнення 567406,91 грн, з яких: 544 298,18 грн - основна заборгованість; 378,30 грн - витрати постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії; 5 727,66 грн - 3% річних; 17 002,77 грн - інфляційні втрати. 
Просить встановити в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нарахування Управлінню капітального будівництва Луцької міської ради (код ЄДРПОУ 05517736) та Товариству з обмеженою відповідальністю-фірма “Кортакоз” (код ЄДРПОУ 13993936) 3 % річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 06.05.2026 до моменту оплати основного боргу за формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума відсотків річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути солідарно вказану суму нарахованих відсотків з Управління капітального будівництва Луцької міської ради (код ЄДРПОУ 05517736) та Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма “Кортакоз”” (код ЄДРПОУ 13993936) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОЛК УКРАЇНА” (код ЄДРПОУ 44878589). 
Просить розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання електричної енергії. 
Ухвалою суду від 13.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвала суду від 13.05.2026 доставлена до електронних кабінетів відповідачів 13.05.2026 об 13:04 год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Отже, строк для подачі відзиву до 28.05.2026.
27.05.2026 представник Управління капітального будівництва Луцької міської ради сформував в системі “Електронний суд” відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову до Управління капітального будівництва Луцької міської ради відмовити, стягнути 567 406.91грн з ТОВ-фірми "КОРТАКОЗ".
28.05.2026 зареєстровано документи від Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма “Кортакоз”:
1.Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма “Кортакоз”, в якому представник просить суд визнати недійсним Договір поруки №36П від 17.11.2025, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Толк Україна”, Управління капітального будівництва Луцької міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз”.
2. Відзив на позовну заяву, в якому просить суд:
1) Відмовити в задоволенні позовних відповідальністю “Толк Україна” до Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” про солідарне стягнення 567 406,91 грн. 
2) Здійснити розгляд справи в загальному позовному провадженні за участі представників сторін. 
3) Щодо поставлення Відповідачем 2 запитань Позивачу про обставини справи.
З метою встановлення фактичних обставин справи, Відповідач-2 вважає за необхідне поставити Позивачем наступні питання: 
1. Який обсяг електричної енергії було Поставлено Позивачем для Управління капітального будівництва Луцької міської ради станом на день підписання Договору поруки №36П від 17.11.2025 р.? 
2. Яка заборгованість за спожитою, однак неоплаченою електричною енергією та за іншими нарахуваннями, рахувалася у Позивача щодо Управління капітального будівництва Луцької міської ради по Договору про постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 від 01.11.2025 р. станом на день підписання Договору поруки №36П від 17.11.2025 р.? 
3. Чи надсилалися Позивачем для Товариства з обмеженою відповідальністю фірма “Кортакоз” рахунки на оплату електричну енергію, що виставлялися для Управління капітального будівництва Луцької міської ради по Договору про постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 від 01.11.2025 р. якщо так то повідомити коли та надати відповідні докази?
Ухвалою суду від 28.05.2026 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю–фірма “Кортакоз” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна”, Управління капітального будівництва Луцької міської ради про визнання недійсним договір поруки №36П від 17.11.2025, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Толк Україна”, Управління капітального будівництва Луцької міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз”, залишено без руху. Позивачу не пізніше 5-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки зустрічної позовної заяви та подати суду: докази сплати судового збору в сумі 2662,40 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю–фірма “Кортакоз” отримало ухвалу суду від 28.05.2026 – 28.05.2026 об 14:24, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Отже, строк для усунення недоліків до 02.06.2026.
01.06.2026 представник Товариства з обмеженою відповідальністю–фірма “Кортакоз” сформував в системі “Електронний суд” заяву про усунення недоліків, якою долучив платіжну інструкцію про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 02.06.2026 постановлено: 
1.Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна”, Управління капітального будівництва Луцької міської ради про визнання недійсним договір поруки об`єднати в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна” до Управління капітального будівництва Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” про солідарне стягнення 567406,91 грн для спільного розгляду. 2. Перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 903/450/26 за правилами загального позовного провадження. 3. Підготовче засідання призначити на 07 липня 2026 року о 10:15 год. 4. Запропонувати відповідачам за зустрічним позовом не пізніше ніж у 15-ти денний строк з дня вручення ухвали подати суду обґрунтований письмовий відзив на зустрічну позовну заяву у порядку, передбаченому статтею 178 ГПК України, з нормативно обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог та доданням оригіналів для огляду та належним чином завірених копій підтверджуючих документів, на які міститься посилання у відзиві. Звернути увагу відповідачів за зустрічним позовом, що відзив повинен містити мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача за зустрічним позовом з посиланням на законодавство. Звернути увагу відповідачів за зустрічним позовом на вимоги ст. 165 ГПК України щодо відзиву. 6. Запропонувати позивачу за зустрічним позовом у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив із врахуванням вимог ст. 166 ГПК України, з урахуванням положень ч. 3-6 ст. 165 ГПК. Надати суду докази направлення відповіді на відзив з доданими до нього документами на адресу відповідача за зустрічним позовом. 7. Зобов`язати позивача за первісним позовом подати не пізніше ніж у 15-ти денний строк з дня вручення ухвали вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті, які викладені у відзиві на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю–фірма “Кортакоз”.
11.06.2026 представник Управління капітального будівництва Луцької міської ради сформував в системі “Електронний суд” відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заперечив щодо доводів, викладених у зустрічному позові та просив суд відмовити повністю у задоволенні зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю – фірма “Кортакоз”.
16.06.2026 представник ТОВ “Толк Україна” сформував в системі “Електронний суд” відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що вважає зустрічний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено наявності передбачених законом підстав для визнання договору поруки недійсним, а наведені доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Просив суд відмовити повністю у задоволенні зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю – фірма “Кортакоз”.
16.06.2026 представник ТОВ “Толк Україна” також сформував в системі “Електронний суд” заяву на виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 02.06.2026 у справі №903/450/26, у якій надав відповіді окремо на кожне питання по суті, які викладені у відзиві на позовну заяву, а саме:
Питання №1. Який обсяг електричної енергії було Поставлено Позивачем для Управління капітального будівництва Луцької міської ради станом на день підписання Договору поруки №36П від 17.11.2025 р.?
Відповідь: 01 листопада 2025 року між ТОВ “ТОЛК УКРАЇНА” та Управлінням капітального будівництва Луцької міської ради укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №3029-0337, за яким постачання електричної енергії розпочалося з 01.11.2025 р. Саме цей договір був забезпечений Договором поруки №36П від 17.11.2025 р.
Визначення обсягу електричної енергії, поставленої станом на 17.11.2025 р., є технічно неможливим з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2.3.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі — Правила), обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць. Обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
Згідно з пунктом 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку. На підставі отриманих даних сторони складають акти приймання-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. Відповідно до пункту 4.12 Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються виключно згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку про обсяги поставленої електричної енергії.
Оператор системи (Постачальник послуг комерційного обліку) забезпечує визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку Споживача та в установленому порядку передає ці дані Адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі постачальником Споживача.
Таким чином, постачальником послуг комерційного обліку у даному випадку є ПрАТ “Волиньобленерго” як оператор системи розподілу, який формує та передає дані про обсяги постачання виключно за підсумками повного календарного місяця.
Чинне нормативне регулювання не передбачає механізму визначення обсягу поставленої електричної енергії за окремі дні всередині розрахункового періоду.
З огляду на викладене, станом на 17.11.2025 р. — дату укладення Договору поруки — визначити окремо обсяг електричної енергії, поставленої виключно за 17 днів листопада 2025 року, є об`єктивно неможливим у силу прямих вимог чинного законодавства, що регулює роздрібний ринок електричної енергії.
Загальний обсяг електричної енергії, поставлений Управлінню капітального будівництва Луцької міської ради за листопад 2025 року як повний розрахунковий період, підтверджується актом приймання-передачі обсягів електричної енергії №3029-033725111 від 30.11.2025р. (наявний в матеріалах справи) та даними комерційного обліку, отриманими від ПрАТ “Волиньобленерго” (лист ПрАТ “Волиньобленерго від 19.03.2026р. наявний в матеріалах справи), і становить 52 175 кВт·год на загальну суму 639 288,17 грн.
Питання №2. Яка заборгованість за спожитою, однак неоплаченою електричною енергією та за іншими нарахуваннями, рахувалася у Позивача щодо Управління капітального будівництва Луцької міської ради по Договору про постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 від 01.11.2025 р. станом на день підписання Договору поруки №36П від 17.11.2025 р.?
Відповідь: Станом на 17.11.2025 р. — дату укладення Договору поруки №36П — заборгованість Управління капітального будівництва Луцької міської ради перед ТОВ “ТОЛК УКРАЇНА” за Договором про постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 від 01.11.2025 р. була відсутня.
Відсутність заборгованості на зазначену дату зумовлена тим, що перший розрахунковий період за Договором про постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 розпочався 01.11.2025 р., а відповідно до пункту 2.3.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунковим періодом є повний календарний місяць. Отже, перше нарахування за поставлену електричну енергію могло виникнути лише за підсумками листопада 2025 року в цілому, тобто після завершення першого розрахункового місяця, а не в середині нього.
Таким чином, на дату підписання Договору поруки жодних прострочених грошових зобов`язань УКБ ЛМР перед ТОВ “ТОЛК УКРАЇНА” не існувало, що повністю спростовує можливі припущення про те, що порука була укладена з метою врегулювання вже існуючого боргу.
Договір поруки №36П від 17.11.2025 р. був укладений як інструмент забезпечення належного виконання майбутніх зобов`язань Споживача, що є звичайною та законною практикою у відносинах постачання електричної енергії та повністю відповідає положенням статей 553– 559 Цивільного кодексу України.
Питання №3. Чи надсилалися Позивачем для Товариства з обмеженою відповідальністю – фірма “Кортакоз” рахунки на оплату електричну енергію, що виставлялися для Управління капітального будівництва Луцької міської ради по Договору про постачання електричної енергії споживачу №3029- 0337 від 01.11.2025 р., якщо так то повідомити коли та надати відповідні докази?
Відповідь. Рахунки на оплату електричної енергії, що виставлялися для Управління капітального будівництва Луцької міської ради за Договором про постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 від 01.11.2025 р., ТОВ-фірмі “Кортакоз” окремо не надсилалися.
Разом з тим, ненадіслання рахунків на адресу Поручителя не має жодного правового значення для цієї справи, виходячи з такого.
По-перше, умовами Договору поруки №36П від 17.11.2025 р. не передбачено обов`язкового направлення Поручителю рахунків як передумови виникнення його солідарної відповідальності перед кредитором. Відповідно, відсутність такого направлення не звільняє Поручителя від прийнятих на себе зобов`язань і не є підставою для відмови у їх виконанні.
По-друге, відповідно до частини першої статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Солідарна відповідальність виникає в силу закону та умов договору поруки з моменту порушення основного зобов`язання боржником — а не з моменту отримання поручителем рахунку чи будь-якого іншого документа.
По-третє, чинне законодавство не містить норми, яка б встановлювала обов`язок кредитора направляти поручителю рахунки, виставлені основному боржнику, як умову настання відповідальності поручителя.
Таким чином, порушення Управлінням капітального будівництва Луцької міської ради грошових зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 від 01.11.2025 р. є самостійною та достатньою підставою для пред`явлення вимог до Поручителя в межах солідарної відповідальності незалежно від факту направлення останньому рахунків на оплату.
06.07.2026 представник Управління капітального будівництва Луцької міської ради сформував в системі “Електронний суд” заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи №903/450/26 у підготовчому засіданні без участі представника Управління капітального будівництва Луцької міської ради. Зазначив, що позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна” до Управління капітального будівництва Луцької міської ради та зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” не визнає та просить залишити без задоволення. Проти закриття підготовчого провадження не заперечує.
06.07.2026 представник ТОВ –фірми “Кортакоз” сформував в системі “Електронний суд” клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі у зв`язку із неможливістю прибуття представника відповідача до судового засідання. Просив суд продовжити строк підготовчого провадження на один місяць.
У визначений судом день та час учасники справи своїм правом на участь в підготовчому судовому засіданні не скористалися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання.
Щодо клопотання представника ТОВ-фірми “Кортакоз” про продовження строку підготовчого провадження суд зазначає таке.
Відповідно до частини 3 статті 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.
У справі №903/450/26 строк підготовчого провадження триває до 03.08.2026. 
Враховуючи, що передбачений законом строк підготовчого провадження ще не закінчився, а необхідність його продовження на даний час відсутня, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника ТОВ-фірми “Кортакоз” про продовження строку підготовчого провадження.
Ухвалою суду від розгляд підготовчого засідання відкладено на14 липня 2026 року на 12:00 год.
Протокольною ухвалою від 14.07.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 11.08.2026 о 10:15 год.
Протокольною ухвалою від 11.08.2026 суд задовольнив клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю–фірма “Кортакоз” Шевчука В.С. про участь в усіх наступних судових засіданнях по справі №903/540/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС). Відклав розгляд справи в судовому засіданні на 01.09.2026 о 11.45 год в режимі відеоконференції за заявою представника ТОВ -фірма "Кортакоз" Шевчука В.С.
26.08.2026 представник Управління капітального будівництва Луцької міської ради сформував в системі «Електронний суд» додаткові пояснення по справі, в яких просив суд визнати причини неподання Додаткової угоди № 4 від 21.08.2026 р. у встановлений законом строк поважними, поновити строк та долучити до матеріалів справи № 903/450/26 Додаткову угоду № 4 від 21.08.2026 до Договору про закупівлю робіт від 15.07.2024 №08_VO04A_01/W та стягнути 567 406,91 грн, які є предметом спору з ТОВ-фірми «КОРТАКОЗ» на користь ТОВ «Толк Україна». Зазначив, що 21 серпня 2026 року між Управлінням капітального будівництва Луцької міської ради та ТОВ-фірмою «КОРТАКОЗ» було укладено Додаткову угоду № 4 про розірвання Договору про закупівлю робіт (договору підряду) від 15.07.2024 № 08_VO04A_01/W. Відповідно до пункту 4.4 цієї Додаткової угоди № 4, Сторони погодили врегулювання заборгованості за спожиту електричну енергію на об`єкті у розмірі 567 406,91 грн, яка є предметом судового розгляду у справі № 903/450/26.
31.08.2026 представник Управління капітального будівництва Луцької міської ради сформував в системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи №903/450/26 проводити без участі представника Управління капітального будівництва Луцької міської ради. Зазначив, що не визнає позовну заяву ТОВ “Толк Україна” до Управління капітального будівництва Луцької міської ради та зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірма “Кортакоз”. Просив зустрічний позов ТОВ-фірми «КОРТАКОЗ» залишити без задоволення.
Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом в призначеному судовому засіданні просив суд задовольнити первісний позов, а в зустрічному позові відмовити. 
Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні просив суд задовольнити зустрічний позов, а в первісному позові відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 1610 від 06.12.2022 та з урахуванням Постанови НКРЕКП № 1618 від 05.09.2023 Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОЛК УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА», Позивач, Постачальник) надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ) постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами. 
Як слідує з матеріалів справи, 01 листопада 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОЛК УКРАЇНА» та Управлінням капітального будівництва Луцької міської ради (далі – УКБ ЛМР, Відповідач 1, Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 (далі - Договір). 
Зазначений договір підписано сторонами та скріплено їх печатками.
У відповідності до п.2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію, споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а Споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. 
Пунктом 3.1. Договору передбачено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднання, яка є Додатком №1 до цього Договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь-якому випадку не раніше початку строку дії Договору. 
Згідно Заяви-приєднання початком постачання електричної енергії є 01 листопада 2025 року. 
З огляду на це, з 01 листопада 2025 року ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» було розпочато постачання електричної енергії до об`єкту Відповідача 1, що розташований на території Волинської області, та який зазначено у Заяві-приєднання. 
Для проведення розрахунків ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» на ім`я УКБ ЛМР відкрито особовий рахунок 3029-0337. 
Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком № 2 до цього Договору (п.5.1.1. Договору). 
Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.1.2. Договору).
Розрахунковим періодом згідно умов Договору є календарний місяць. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у комерційній пропозиції (пункти 5.2.1., 5.2.4. Договору). 
Згідно умов Індивідуальної комерційної пропозиції, зокрема, розділу «Порядок оплати»: розрахунок проводиться за фактично поставлену електроенергію протягом 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання рахунку споживачем. 
Разом з тим, згідно п.4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії; плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця. 
ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» зобов`язання за зазначеним договором були виконані в повному обсязі, електрична енергія Споживачу була поставлена в повному обсязі та належної якості згідно умов Договору. 
На виконання умов Договору, ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» здійснило постачання електричної енергії для потреб об`єктів УКБ ЛМР:
- в листопаді 2025 року в обсязі 52 175 кВт/год на загальну суму 639 288,17 грн;
- у грудні 2025 року в обсязі 7 885 кВт/год на загальну суму 97 500,98 грн; 
- в січні 2026 року в обсязі 3993 кВт/год на загальну суму 57 509,03 грн.
Факт поставки підтверджується: 
-Актом приймання - передачі обсягів електричної енергії №3029-033725111 від 30 листопада 2025 року за листопад 2025 року; 
-Рахунком №3029-0337251119 від 09.12.2025 р. за листопад 2025 року; 
-Актом приймання - передачі обсягів електричної енергії №3027-033725121 від 31 грудня 2025 року за грудень 2025 року; 
-Рахунком №3029-0337251219 від 08.01.2026 р. за грудень 2025 року; 
-Актом приймання - передачі обсягів електричної енергії №3029-033726011 від 31 січня 2026 року за січень 2026 року; 
-Рахунком №3029-0337260119 від 06.02.2026 р. за січень 2026 року. 
У відповідності до п.4.13. ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі, на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Положеннями п.4.14. ПРРЕЕ передбачено, що платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу; платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно; платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. 
Пунктом 5.4. Договору передбачено, що платіжні та інші документи (рахунки на оплату, акти приймання-передачі електричної енергії, акти звірки взаєморозрахунків тощо) надаються Споживачеві відповідно умов, передбачених Додатком №1.2. до Заяви-приєднання, що є Додатком №1 до Договору. 
Пунктом 4.5. Регламенту про електронний документообіг, що є Додатком 1.2. до Заяви-приєднання, передбачено: «паперові документи надаються Споживачеві та вважаються отриманими Споживачем, якщо вони направлені (передані) одним або декількома способами, а саме, у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, або направленням електронного листа на e-mail, зазначений Споживачем у Договорі, або засобами поштового зв`язку, або кур`єром за реквізитами, зазначеними у Договорі чи іншими способами, передбаченими ПРРЕЕ. 
Споживач розглядає документи протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання документів, підписує та повертає такі документи Постачальнику. 
У випадку ненадання Споживачем Постачальнику оригіналів акту приймання передачі електричної енергії та/або Акту звірки взаєморозрахунків або вмотивованої відмови від їх підписання у встановлений цим Договором строк – такі акти вважається погодженими та підписаним Споживачем». 
Таким чином, рахунки та акти за період з листопада 2025 року по січень 2026 року надіслано на адресу місцезнаходження УКБ ЛМР поштовим зв`язком. 
Проте, УКБ ЛМР не повернуло ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» підписані примірники актів та не надало мотивованої відмови від їх підписання, з огляду на що, такі акти вважаються підписаними споживачем. 
Позивач звертався до ПрАТ «Волиньобленерго» із запитом щодо надання історії споживання електричної енергії Відповідачем-1, у період з 01.11.2025 до 31.01.2026. 
У відповідь на вказане звернення, ПрАТ «Волиньобленерго», як оператор системи розподілу, у листі №20-7/425 від 19.03.2026 підтвердило, що обсяги розподіленої електричної енергії УКБ ЛМР у листопаді 2025 р. становили 52 175 кВт/год, у грудні 2025р. – 7 885 кВт/год, у січні 2026р. – 3 993 кВт/год. 
Отже, факт постачання електричної енергії Відповідачу 1 та обсяги її споживання належним чином підтверджуються матеріалами справи. При цьому, оскільки рахунки були направлені засобами поштового зв`язку, однак докази їх вручення Відповідачу 1 з відміткою про отримання відсутні, момент отримання таких рахунків підлягає визначенню з урахуванням положень пункту 4.12 ПРРЕЕ. 
З огляду на умови Індивідуальної комерційної пропозиції, а саме розділу «Порядок оплати», розрахунок за фактично поставлену електричну енергію здійснюється протягом 5 (п`яти) робочих днів від дня отримання рахунку споживачем, Відповідач 1 був зобов`язаний здійснити оплату:
-рахунку № 3029-0337251119 від 09.12.2025 за листопад 2025 року — до 20.12.2025р. (включно); 
-рахунку № 3029-0337251219 від 08.01.2026 за грудень 2025 року — до 20.01.2026р. (включно);
- рахунку № 3029-0337260119 від 06.02.2026 за січень 2026 року — до 20.02.2026р. (включно). 
Виставлення рахунків, які є підставою задля здійснення оплати, не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, адже рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати певні кошти. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29.09.2009 у справі №3-3902к09, від 29.09.2009 у справі №37/405, а також у постанові Верховного Суду від №910/9472 від 23.01.18.
Відповідач-1 не виконав належним чином зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії за листопад 2025 року — січень 2026 року. Зокрема, за листопад 2025 року Позивачем було виставлено рахунок на суму 639 288,17 грн, з яких сплачено лише 250 000,00 грн, у зв`язку з чим непогашений залишок заборгованості за вказаний період становить 389 288,17 грн. 
Крім того, заборгованість Відповідача-1 становить: за грудень 2025 року — 97 500,98 грн; за січень 2026 року — 57 509,03 грн. 
Таким чином, загальний розмір заборгованості Відповідача-1 станом на дату подання позову становить 544 298,18 грн.
У відповідності до п.8.1 Договору постачальник має право звернутись до оператора системи з вимогою про відключення об`єкта споживача від електропостачання у випадку порушення споживачем строків оплати за цим Договором. 
Згідно з п.8.3. Договору споживач відшкодовує постачальнику витрати на припинення та відновлення постачання електричної енергії у розмірі тарифів оператора системи розподілу, до електричних мереж якого підключено споживача. 
У зв`язку з наявною у УКБ ЛМР заборгованістю, ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» звернулось до ПрАТ «Волиньобленерго», що є оператором системи розподілу на території Волинської області, щодо припинення (обмеження) розподілу електричної енергії до електроустановок споживача – УКБ ЛМР. 
Луцькою філією ПрАТ «Волиньобленерго» проведено відключення розподілу точок комерційного обліку з 30.01.2026 (Звіт про виконану роботу ПрАТ «Волиньобленерго» №20-7/124 від 30.01.2026). 
ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» сформовано та надано Боржнику Акт-рахунок №3029-03372601109 від 30.01.2026 на оплату відшкодування витрат постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії на суму 378,30 грн. 
З метою досудового врегулювання спору, ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» зверталось до Відповідача з вимогою про оплату заборгованості за електричну енергію, зокрема, надіславши Претензію за №3-260226-14 від 26.02.2026 року. Проте, Відповідач залишив зазначену претензію без відповіді.
У відповідності до п. 6.2.4. Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору та Додатків до нього. 
Пунктом 5.2.1 ПРРЕЕ передбачено наступні права електропостачальника: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; звернення до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача; на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства; на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України. 
У свою чергу Споживач у відповідності п.5.5.5 ПРРЕЕ зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, а також за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.11 ЦК України обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, непередбачених законом, але таких які йому не суперечать.
Згідно п.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
У відповідності до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну проданого товару.
В силу ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.
Як визначено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вказана норма є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.
Згідно з представленими господарському суду розрахунками до позовної заяви позивачем за первісним позовом відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 5727,66 грн 3% річних та 17002,77 грн інфляційні втрати .
Перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості по відсотках та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування та підлягає стягненню з відповідача:
- 3% річних в сумі 5727,66 грн. 
- інфляційні втрати в сумі 17002,77 грн.
При цьому, судом було застосовано розрахунки, здійснені за допомогою встановленої в господарському суді системи інформаційно-правового забезпечення “ЛІГА:ЗАКОН”.
Контррозрахунку нарахування 3% річних, інфляційних втрат відповідачем не подано.
Як слідує з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача-1, між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю-фірма «Кортакоз» (Відповідач-2) укладено договір поруки №36П від 17.11.2025, відповідно до якого останній зобов`язався відповідати перед ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» по зобов`язаннях УКБ ЛМР в частині здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію та інші нарахування (пеня, перевищення договірних величин споживання електричної енергії тощо) згідно із умовами договору про постачання електричної енергії споживачу №3029 0037 від 01 листопада 2025р.
Таким чином, ТОВ-фірма «Кортакоз» виступає поручителем за зобов`язаннями УКБ ЛМР щодо оплати вартості спожитої електричної енергії перед ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА».
Пунктом 3.2. договору поруки №36П від 17.11.2025р. передбачено, що у разі порушення Боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. 
Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату боргу, пеню, відшкодування збитків (п. 3.3. Договору поруки №36П від 17.11.2025р.).
Пунктами 4.1 та 4.2. договору поруки №36П від 17.11.2025 сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань по цьому договору. 
Умови договору поруки №36П від 17.11.2025р. застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли з дати підписання договору постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 від 01 листопада 2025.
Відповідно до ст. 553 та ст. 554 Цивільного кодексу України, поручитель відповідає перед кредитором солідарно з боржником, якщо інше не передбачено договором поруки. У зв`язку з невиконанням основним боржником зобов`язань за договором, кредитор має право пред`явити вимоги як до основного боржника, так і до поручителя, або до них обох одночасно.

Разом з цим, позивач за зустрічним позовом зазначає про наявність підстави для визнання договору поруки №36П від 17.11.2025 недійсним з огляду на те, що даний договір не відповідає вимогам чинного законодавства.
Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно зі ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, в тому числі є свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність.
Стаття 627 ЦК України встановлює, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті З ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч 1-3, 6 ст.203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст.215 ЦК України).
Відповідно до положень ст.203 ЦК України необхідними вимогами дійсності правочину є, зокрема,:
- зміст правочину, який не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1);
- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2);
- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3);
- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5);
- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6).
Як зазначалося вище, згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 6 ст.203 ЦК України.
Згідно з ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. 
Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), до істотних умов договору поруки слід віднести:
- визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо;
- обсяг відповідальності поручителя, оскільки згідно із ч. 2 ст. 553 ЦК порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі, а ч. 2 ст. 554 ЦК встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки;
- відомості про сторони: кредитора і поручителя;
- відомості про боржника (хоча він і не є обов`язковою стороною договору поруки, але згідно із ч. 1 ст. 555 ЦК у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. До того ж до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ч. 2 ст. 556 ЦК). 
Водночас позивач за зустрічним позовом, посилаючись на наведені норми матеріального права щодо істотних умов договору поруки, стверджує, що договір поруки №36П від 17.11.2025р. не відповідає вимогам чинного законодавства, проте не зазначає, яка саме з наведених істотних умов відсутня в оспорюваному договорі поруки або викладена з порушенням вимог законодавства. 
Натомість аналіз змісту договору поруки свідчить, що він містить усі істотні умови, необхідні для договору цього виду, а саме: 
-чітко визначено сторони договору (кредитора та поручителя); 
-визначено боржника, виконання зобов`язань якого забезпечується порукою; 
- визначено основне зобов`язання, яке забезпечується порукою, шляхом зазначення реквізитів договору про постачання електричної енергії споживачу № 3029-0337 від 01.11.2025, його предмета та характеру зобов`язань; 
- визначено обсяг відповідальності поручителя, який відповідає вимогам статей 553, 554 ЦК України;
- договір укладений у письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін. 
Таким чином, договір поруки №36П від 17.11.2025 відповідає вимогам статей 547, 553, 554 та 638 ЦК України щодо форми, змісту та істотних умов договору. Водночас Позивач за зустрічним позовом не зазначає, яка саме норма закону була порушена при його укладенні, яка істотна умова договору відсутня або сформульована неналежним чином та яким чином такі обставини можуть бути підставою для його недійсності. 
У даній справі Позивач за зустрічним позовом не навів жодних належних доказів, які б спростовували презумпцію правомірності договору поруки №36П від 17.11.2025. Зустрічна позовна заява фактично містить лише загальні посилання на норми цивільного законодавства та окремі правові висновки Верховного Суду без наведення конкретних фактів, які б свідчили про недодержання сторонами вимог статей 203, 215, 234 ЦК України під час укладення договору. 
За таких обставин відсутні правові підстави для висновку про недійсність оспорюваного договору, а презумпція його правомірності залишається неспростованою.
Позивач за зустрічним позовом, посилаючись на статтю 234 Цивільного кодексу України та окремі правові висновки Верховного Суду, стверджує, що договір поруки №36П від 17.11.2025 є фіктивним, оскільки у ТОВ-фірма «Кортакоз» нібито була відсутня економічна та ділова мета його укладення. 
Такі доводи є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до частини першої статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що обумовлювалися цим правочином.
Верховний Суд у постанові від 03.09.2019 у справі №904/4567/18 зазначив, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна зі сторін прагнула досягти правового результату, передбаченого правочином, такий правочин не може бути визнаний фіктивним. При цьому саме позивач, який заявляє вимогу про визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі його учасники на момент укладення договору не мали наміру створити відповідні правові наслідки. 
Разом із тим зустрічна позовна заява не містить жодного належного та допустимого доказу того, що ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» та ТОВ-фірма «Кортакоз» укладали договір поруки без наміру створити передбачені ним правові наслідки або що між сторонами існувала домовленість щодо його невиконання. Фактична поведінка сторін після укладення договору свідчить про його реальне виконання.
Судом враховано, що після виникнення прострочення виконання основного зобов`язання ТОВ фірма «Кортакоз», діючи саме як поручитель, частково виконало забезпечене порукою зобов`язання, сплативши на користь ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» 250 000,00 грн у рахунок погашення заборгованості за листопад 2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією №2540 від 31.12.2025. 
Здійснення зазначеного платежу є належним доказом того, що сторони не лише уклали договір поруки з наміром створити відповідні правові наслідки, а й фактично приступили до його виконання. 
За своєю правовою природою фіктивний правочин не передбачає реального виконання його сторонами, тоді як у даному випадку поручитель реалізував прийняті на себе договірні зобов`язання шляхом часткового погашення боргу основного боржника. 
Таким чином, матеріали справи підтверджують реальне виконання договору поруки та наявність у його сторін наміру створити передбачені ним правові наслідки. За таких обставин відсутні правові та фактичні підстави для кваліфікації договору поруки №36П від 17.11.2025 як фіктивного правочину у розумінні статті 234 Цивільного кодексу України.
Згідно з позицією Касаційного господарського суду (постанова від 08.06.2021 р. у справі № 910/11203/20) особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав й інтересів, як-от: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушено оспорюваним договором і внаслідок визнання його недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено й відновлено. 
Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) у встановленому законом порядку, у який спосіб оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права й законні інтереси, а суд, своєю чергою, – перевірити доводи й докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і залежно від установленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.
Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших установлених судом обставин. 
Позивач за зустрічним позовом не невів обставин, які б свідчили, що оспорюваний договір порушує його права або не відповідає актам цивільного законодавства.
Враховуючи наведені вище правові норми, посилання позивача за Зустрічним позовом, що договір не відповідає вимогам чинного законодавства, як підстави для визнання договору недійсним є безпідставним та необгрунтованим, отже правові підстави для визнання договору поруки №36П від 17.11.2025 недійсним відсутні.
Отже, в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна”, Управління капітального будівництва Луцької міської ради про визнання недійсним договір поруки слід відмовити.
Щодо доводів Відповідача-2, що Позивачем не було дотримано досудового порядку врегулювання спору, оскільки поручителю не надсилались претензії та рахунки для оплати заборгованості, судом враховано наступне.
Ані положеннями договору поруки №П від 17.11.2025 р., ані нормами чинного законодавства не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання спору як передумови звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення заборгованості з поручителя. 
Положення пункту 2.5 договору поруки, відповідно до якого оплата проводиться поручителем за реквізитами, зазначеними в рахунках, визначає лише порядок здійснення платежу, однак не встановлює обов`язкової претензійної процедури чи необхідності попереднього направлення рахунку як умови виникнення відповідальності поручителя або права кредитора на звернення до суду. 
При цьому відповідно до статей 553, 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, а у разі порушення боржником забезпеченого порукою зобов`язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 
Крім того, твердження Відповідача 2 про необізнаність щодо наявності заборгованості спростовується його ж фактичними діями, а саме здійсненням часткової оплати заборгованості за листопад 2025 року, що свідчить про обізнаність поручителя щодо існування забезпеченого порукою зобов`язання та визнання ним своїх обов`язків за договором поруки. 
В свою чергу суд зазначає, що волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до іншої сторни.
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.
Отже, відсутність окремо направлених рахунків чи претензій поручителю не свідчить про передчасність позову та не позбавляє Позивача права на судовий захист порушеного права шляхом заявлення вимог про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя.
Доводи Відповідача-2 про те, що договір поруки забезпечує виключно зобов`язання Боржника, які існували станом на 17.11.2025, є безпідставними, суперечать змісту договору поруки.
Відповідач-2 посилається на пункт 2.1 договору поруки №36П від 17.11.2025 р., відповідно до якого Поручитель зобов`язується виконати за Боржника зобов`язання перед Кредитором протягом 1 банківського дня з моменту підписання цього договору, та помилково ототожнює строк виконання забезпеченого зобов`язання із обсягом відповідальності поручителя. 
Разом з тим, зміст договору поруки свідчить про те, що сторони погодили забезпечення виконання Поручителем усіх зобов`язань Боржника за договором постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 від 01.11.2025 р., а не лише заборгованості, яка могла існувати станом на дату укладення договору поруки. 
Зокрема, пунктом 3.2 договору поруки №36П від 17.11.2025 р. прямо передбачено, що у разі порушення Боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. 
Відповідно до пункту 3.3 договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату боргу, пені та відшкодування збитків. 
Крім того, пунктами 4.1 та 4.2 договору поруки сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань; умови договору поруки застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з дати підписання договору постачання електричної енергії споживачу №3029-0337 від 01.11.2025.
Таким чином, самі сторони договору поруки погодили поширення його дії на всі зобов`язання, що виникли у межах договору постачання електричної енергії, починаючи з 01.11.2025 р., а не виключно на заборгованість, наявну станом на 17.11.2025 р. 
При цьому пункт 2.1 договору поруки визначає строк виконання Поручителем свого обов`язку після виникнення відповідного порушення Боржником, однак не встановлює обмеження щодо періоду виникнення забезпечених порукою зобов`язань. 
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що Поручитель фактично здійснював часткову оплату заборгованості за спожиту електричну енергію за листопад 2025 року, чим визнав наявність та чинність своїх зобов`язань за договором поруки.
Оцінюючи подані стороною докази, що ґрунтуються на повному, всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем за первісним позовом вимога щодо солідарного стягнення з відповідачів за первісним позовом підтверджена матеріалами справи, відповідачами за первісним позовом не спростована підлягає до задоволення в сумі 567406,91 грн, з яких: 544 298,18 грн - основна заборгованість; 378,30 грн - витрати постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії; 5 727,66 грн - 3% річних; 17 002,77 грн - інфляційні втрати. В зустрічному позові слід відмовити з покладенням на позивача за зустрічним позовом судових витрат.
Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідачів за первісним позовом, то витрати по сплаті судового збору в сумі 6808,88 грн. відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на них порівну.
У прохальній частині позовної заяви позивач просив встановити в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нарахування Управлінню капітального будівництва Луцької міської ради (код ЄДРПОУ 05517736) та Товариству з обмеженою відповідальністю-фірма “Кортакоз” (код ЄДРПОУ 13993936) 3 % річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 06.05.2026 до моменту оплати основного боргу за формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума відсотків річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути солідарно вказану суму нарахованих відсотків з Управління капітального будівництва Луцької міської ради (код ЄДРПОУ 05517736) та Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма “Кортакоз”” (код ЄДРПОУ 13993936) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОЛК УКРАЇНА” (код ЄДРПОУ 44878589). 
Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
Згідно із ч.ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання пені та 3% річних за час прострочення.
За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до приписів статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Застосування частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у даному випадку, сприятиме найшвидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач буде позбавлений необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих пені та процентів, за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідно до положень частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України наявні всі правові підстави для зазначення у рішенні суду про проведення нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, 3 % річних від суми основного боргу.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3 % річних нараховується на залишок заборгованості, що залишився, за визначеною в резолютивній частині рішення формулою.
Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").
Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-242 ГПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
1. Первісний позов задовольнити.
2. Стягнути солідарно з Управління капітального будівництва Луцької міської ради (вулиця Богдана Хмельницького,19, місто Луцьк, 43026, код ЄДРПОУ 05517736) та з Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” (вулиця Лесі Українки, 6В, місто Здолбунів, Рівненська область, 35701, код ЄДРПОУ 13993936) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна” (вулиця Старо-Київська, 14, місто Київ, 041169, код ЄДРПОУ 44878589, Розрахунковий рахунок для оплати боргу за спожиту електричну енергію – № НОМЕР_1 зі спеціальним режимом використання в АТ “Ощадбанк”, ЄДРПОУ 44878589; Розрахунковий рахунок для сплати 3% річних, інфляційних втрат та повернення судового збору – № НОМЕР_2 в АТ “Ощадбанк”, ЄДРПОУ 44878589) 567406,91 грн (п`ятсот шістдесят сім тисяч чотириста шість гривень 91 коп.) заборгованості, з яких: 544 298,18 грн - основна заборгованість; 378,30 грн - витрати постачальника на послуги з виконання робіт вимкнення постачання електричної енергії; 5 727,66 грн - 3% річних; 17 002,77 грн - інфляційні втрати.
У порядку частини десятої статті 238 Господарського процесуального кодексу України, органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення Господарського суду Волинської області від 01.09.2026 у справі № 903/450/26 здійснювати нарахування Управлінню капітального будівництва Луцької міської ради (код ЄДРПОУ 05517736) та Товариству з обмеженою відповідальністю-фірма “Кортакоз” (код ЄДРПОУ 13993936) 3 % річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 06.05.2026 до моменту оплати основного боргу за формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума відсотків річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути солідарно вказану суму нарахованих відсотків з Управління капітального будівництва Луцької міської ради (код ЄДРПОУ 05517736) та Товариства з обмеженою відповідальністю-фірма “Кортакоз”” (код ЄДРПОУ 13993936) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТОЛК УКРАЇНА” (код ЄДРПОУ 44878589). 
3. Стягнути з Управління капітального будівництва Луцької міської ради (вулиця Богдана Хмельницького,19, місто Луцьк, 43026, код ЄДРПОУ 05517736) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна” (вулиця Старо-Київська, 14, місто Київ, 041169, код ЄДРПОУ 44878589, Розрахунковий рахунок для оплати боргу за спожиту електричну енергію – № НОМЕР_1 зі спеціальним режимом використання в АТ “Ощадбанк”, ЄДРПОУ 44878589; Розрахунковий рахунок для сплати 3% річних, інфляційних втрат та повернення судового збору – № НОМЕР_2 в АТ “Ощадбанк”, ЄДРПОУ 44878589) 3404,44 грн (три тисячі чотириста чотири гривні 44 коп.) витрат по сплаті судового збору.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” (вулиця Лесі Українки, 6В, місто Здолбунів, Рівненська область, 35701, код ЄДРПОУ 13993936) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна” (вулиця Старо-Київська, 14, місто Київ, 041169, код ЄДРПОУ 44878589, Розрахунковий рахунок для оплати боргу за спожиту електричну енергію – № НОМЕР_1 зі спеціальним режимом використання в АТ “Ощадбанк”, ЄДРПОУ 44878589; Розрахунковий рахунок для сплати 3% річних, інфляційних втрат та повернення судового збору – № НОМЕР_2 в АТ “Ощадбанк”, ЄДРПОУ 44878589) 3404,44 грн (три тисячі чотириста чотири гривні 44 коп.) витрат по сплаті судового збору.
5. В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю –фірма “Кортакоз” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Толк Україна”, Управління капітального будівництва Луцької міської ради про визнання недійсним договору поруки відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.
Повний текст рішення складено 01.09.2026.
Суддя   І. О. Гарбар