П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 562/777/25
Провадження № 22-ц/4815/1295/26

Головуючий у Здолбунівському районному суді 
Рівненської області: суддя Шуляк А.С.
Рішення суду першої інстанції 
(повним текстом) ухвалено:
26 грудня 2025 року
у м. Здолбунів Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Гордійчук С.О.
секретар судового засідання: Маринич В.В.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія";
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос-Інвест";

за участі: учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2025 року, 
в с т а н о в и в:
У березні 2025 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" (далі - ТОВ "Західна агровиробнича компанія"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Товариство з обмеженою відповідальністю "Колос-Інвест" (далі – ТОВ "Колос-Інвест"); про визнання припиненим права оренди за договором оренди землі від 06.11.2014, додаткової угоди від 30.11.2022 відносно земельної ділянки площею 2,1347 га, кадастровий номер: 5622687600:01:004:0057, цільове призначення якої визначено для ведення особистого селянського господарства, за адресою: колишня Урвенська сільська рада Здолбунівського району Рівненської області, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.11.2014 року, номер запису про інше речове право: 48318076.
Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що 02 листопада 2022 року вона набула право власності на спірну земельну ділянку. 30 листопада 2022 року між нею та ТОВ "Західна агровиробнича компанія" укладено додаткову угоду, за умовами пункту 3.1 якої правочин укладено строком до 23 вересня 2024 року. 
Пунктом 6.2 додаткової угоди обумовлено, що орендар має переважне право на укладення договору оренди на новий строк, якщо повідомить про це орендодавця не пізніше 30 днів до спливу строку дії договору та надасть проєкт договору оренди землі. Між тим, відповідач письмово не повідомляв її щодо продовження дії договору оренди, а навпаки - нею на адресу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» було направлено лист щодо повернення земельної ділянки, проте жодної відповіді орендодавець не отримала.
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено в позові до ТОВ "Західна агровиробнича компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ТОВ "Колос-Інвест"; про визнання припиненим договору оренди.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати і задовольнити позов. 
Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом норм ст.ст. 13-14 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 76, 79, 81, 89, 263 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 777, 792 ЦК України, ст.ст. 93, 126^1 ЗК України, ст. 1, ч.ч. 1-6 ст. 33, абз. третього-четвертого розділу ІХ Закону України "Про оренду землі", висновків Великої Палати Верховного Суду, що висловлені у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №378/596/16-ц. 
Звертає увагу, що оспорюваний договір оренди містить умови про переважне право орендаря на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку його дії повідомити письмово орендодавця про свій намір продовжити дію договору. Отже, договір містив положення про переважне право орендаря на поновлення строку його дії, тоді як на адресу позивача не надходило листа-повідомлення про намір поновити договір оренди разом із проєктом договору оренди. Тому у відповідача відсутні підстави для користування спірною земельною ділянкою.
Вважає, що за цих обставин суд попередньої інстанції мав достатні підстави дійти до переконання про задоволення позову. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.
Згідно зі ст.ст. 263, 367 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як з`ясовано судом, на підставі договору оренди землі від 06 листопада 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Колос-Інвест» (далі – договір), та додаткової угоди № 1 до договору від 23 вересня 2017 року, укладеної між ОСОБА_2 , ТОВ «Колос-Інвест» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», за відповідачем зареєстровано право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 5622687600:01:004:0057.
Зі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 02 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5622687600:01:004:0057 в порядку спадкування після смерті матері - ОСОБА_2 . Площа земельної ділянки становить 2,1347 га, цільове призначення якої визначено для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території колишньої Урвенської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна №415466176 від 27.02.2025.
30 листопада 2022 року між сторонами укладено укладено додаткову угоду до договору, за умовами якої орендодавець і орендар дійшли згоди викласти договір оренди землі в новій редакції. Пунктом 3.1 договору в редакції додаткової угоди від 30 листопада 2022 року передбачено строк його дії до 23 вересня 2024 року, перебіг якого починається з дати укладення договору.
За положеннями пункту 6.2 договору в редакції додаткової угоди від 30 листопада 2022 року договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в разі відсутності заяви однієї із сторін цього договору про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення цього договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору не пізніш як за 1 (один) місяць (якщо інший більший строк не буде передбачено законодавством) до дати закінчення строку дії договору з одночасним відправленням іншій стороні за договором повідомлення про подання заяви про виключення з Державного реєстру реочивх прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору.
04 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до ТОВ «Західна агровиробнича компанія», де наполягала на залишенні спірної земельної ділянки орендарем та не приступати до її обробітку.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна №415466176 від 27.02.2025 видно, що земельна ділянка з кадастровим номером 5622687600:01:004:0057, площею 2,1347 га для ведення особистого селянського господарства, перебуває в оренді у ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на підставі договору оренди землі договору оренди землі від 06.11.2014. У розділі "Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права" (номер запису інше речове право 48318076) міститься такий запис: "дата укладення договору (після 2013 року)/дата державної рестрації (до 2013 року): 06.11.2014, строк 9 років 10 місяців 17 днів, дата закінчення 09.08.2034, з автоматичним продовженням дії договору, з правом пролонгації, з правом передачі піднайм (суборенда)".
Ввважаючи, що її суб`єктивні цивільні права на земельну ділянку порушуються відповідачем, у березні 2025 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ТОВ "Західна агровиробнича компанія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ТОВ "Колос-Інвест"; про визнання договору оренди припиненим.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності правових і фактичних підстав для задоволення вимог позивача, оскільки між сторонами досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі та обумовлено, що у разі якщо сторона договору, яка бажає скористатись правом відмови від поновлення договору вона не пізніше як за місяць, до дати закінчення дії договору, подає до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності такої заяви після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.
Між тим, ОСОБА_1 не надано, а матеріали справи не містять доказів того, що вона подавала не пізніш як за місяць до дати закінчення дії договору оренди землі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору оренди землі. 
Отже, право позивача ТОВ "Західна агровиробнича компанія" не порушено, тоді як інших обставин, які є підставою для припинення договору оренди землі, позивачем не наведено. 
З такими висновками погоджується колегія суддів.
Згідно із ч. 1 ст. 316, ч.ч. 1, 2 ст. 321, ст. 391, ч. 1 ст. 626, ст.ст. 6, 627, ч. 1 ст. 651, ч.ч. 1, 3 ст. 653, ст. 654, ч.ч. 1, 3 ст. 792 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.
За змістом цих норм у разі зміни договору за домовленістю сторін зобов`язання змінюються (виникають нові) у такому ж порядку, як і при укладенні договору, тобто з моменту, коли про таку зміну було досягнуто домовленості, а у випадку, якщо договір чи закон обумовлюють виникнення зобов`язань за договором, настанням відповідної події, вчиненням сторонами відповідних дій, державною реєстрацією договору чи державною реєстрацією речового права за договором тощо, то й зміна (виникнення нових) зобов`язань за зміненим договором відбувається з моменту настання такої події, вчинення дій, реєстрації договору чи права тощо.
За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Частиною четвертою ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства – Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтями 31, 32 Закону України «Про оренду землі» визначені випадки припинення договору оренди землі.
Згідно зі ст. 32^2 Закону України «Про оренду землі» поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126^1 Земельного кодексу України.
За правилами цієї статті договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів.
Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.
У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.
Отже, для виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору оренди землі сторона договору (в цьому випадку – позивач) повинна була не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору подати до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.
Абзацом четвертим розділу ІХ Закону України «Про оренду землі» унормовано, що правила, визначені статтею 126^1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюються на умовах, визначених такими договорами, за правилами чинними на момент їх укладення.
Ці норми закону набрали чинності 16 січня 2020 року згідно із Законом України № 340-Х від 05 грудня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству».
Як зазначалося, 30 листопада 2022 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 06 листопада 2014 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5622687600:01:004:0057, площею 2,1347 га, якою орендодавець і орендар досягли в т.ч. такої домовленості, виклавши пункт 6 додаткової угоди у такій редакції:
«Договір укладено до 23 вересня 2024 року. Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в разі відсутності заяви однієї із сторін цього Договору про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення.».
Як правильно зауважено судом попередньої інстанції, на момент внесення змін до договору від 06 листопада 2014 року шляхом укладення додаткової угоди від 30 листопада 2022 року вже діяли норми, визначені статтею 126^1 ЗК України, а саме, що положення зазначених статей поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству". Тому при вирішенні спірних правовідносинах підлягають застосуванню правила, визначені статтею 126^1 ЗК України.
Разом з тим, мотивуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що вона направляла на адресу орендаря лист-повідомлення про відсутність наміру продовжувати договір оренди землі, проте строк дії договору оренди землі було автоматично продовжено до 09 серпня 2034 року.
Між сторонами досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі та обумовлено, що у разі якщо сторона договору, яка бажає скористатись правом відмови від поновлення договору, вона не пізніше ніж за місяць до дати закінчення дії договору подає до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності такої заяви після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.
Натомість ОСОБА_1 не надано, а матеріали справи не містять доказів того, що орендодавець подавала не пізніш як за місяць до дати закінчення дії договору оренди землі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору оренди землі. Тобто суб`єктивні цивільні права позивача на землю ТОВ "Західна агровиробнича компанія" не порушено, а тому ці права не підлягають судовому захисту. 
Згідно із ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування не підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано залишив позов ОСОБА_1 без задоволення.
Щодо доводів апеляційної скарги про хибне застосування норм матеріального права, то вони спростовуються правильністю висновків суду, з чим погоджується і колегія суддів.
Не заслуговують на увагу і аргументи заявника про те, що оспорюваний договір оренди містить умови про переважне право орендаря на його поновлення на новий строк, у разі чого він повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку його дії повідомити письмово орендодавця про свій намір продовжити дію договору. 
Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 31 серпня 2021 року у справі №903/1030/19 зазначала, що Закон №340-ІХ суттєво змінив підхід до продовження орендних відносин. він чітко розмежував зміст понять "поновлення договору оренди землі" та "переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк", доповнивши Земельний кодекс України статтею 126^1 "Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови", Закон №161-ХІV – статтею 32^2 "Поновлення договорів оренди землі", яка відсилає до статті 126^1 ЗК України. та виклавши статтю 33 Закону №161-ХІV у новій редакції з назвою "Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк" (тобто приписи цієї статті незастосовні до поновлення договорів оренди землі). У частині зазначених змін і доповнень Закон №340-ІХ набрав чинності 16 липня 2020 року.
За змістом приписів статті 126^1 ЗК України можливість поновлення договору оренди землі має бути чітко передбачена у цьому договорі та підпорядкована низці умов. За наявності у договорі оренди землі умови щодо йог о поновлення після закінчення строку, на який його уклали сторони, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах без вчинення сторонами письмового правочину про його поновлення. Останнє можливе у разі відсутності заяви однієї зі сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Таку заяву сторона договору може подати до вказаного реєстру не пізніше як за місяць до дати закінчення договору оренди землі.
Наведені законодавчі зміни спрямовані на впорядкування інститутів поновлення договорів оренди землі та переважного права орендаря на укладення цього договору на новий строк задля удосконалення регулювання відносин орендаря й орендодавця земельної ділянки.
В решті покликання автора скарги на помилковість оскаржуваного рішення є необґрунтованими і також відхиляються апеляційним судом. 
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

С.О.Гордійчук