Єдиний унікальний номер 205/1523/26
Номер провадження2/205/2535/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» в системі «Електронний суд» через свого представника звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 01.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 457441-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 1 вищевказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп., а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.
Однак до теперішнього часу боржник не сплатив заборгованість за Договором № 457441-КС-006 про надання кредиту, розрахунок та розмір якої зазначені у розрахунку заборгованості за Договором № 457441-КС-006 позичальника ОСОБА_1 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, порушив умови договору, в результаті чого станом на 01.12.2025 року має заборгованість у загальному розмірі 13 448 грн 18 коп., що складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн 00 коп., суми прострочених платежів за процентами у розмірі 7 698 грн 18 коп. та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 750 грн 00 коп.
У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за Договором № 457441-КС-006 про надання кредиту від 01.06.2024 року станом на 01.12.2025 року у загальному розмірі 13 448 грн 18 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за її відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10.02.2026 року вирішено витребувати у АТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, код ЄДРПОУ 14360570, письмові докази, а саме: 1) письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 та відкриття під неї відповідного банківського рахунку на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; 2) письмовий доказ у вигляді виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 , за період з 01.06.2024 року, дати видачі кредиту, по 21.09.2024 року, дати закінчення строку кредитування.
На виконання вказаної ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь від 01.04.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260327/10370-БТ із доданою випискою по рахунку ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за період з 01.06.2024 року по 21.09.2024 року.
Інші процесуальні дії у справі, зокрема забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, ніяких заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на таке.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 01.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 457441-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 1 вищевказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,793700000 процента за кожен день користування кредитом.
Згідно з пунктами 2.3, 2.7 вказаного Договору сторони узгодили строк дії кредитного договору, строк, на який надано кредит, — 16 тижнів, тобто до 21.09.2024 року.
Оглядом паспорта споживчого кредиту, який визначає умови кредитування, розмір процентної ставки та орієнтовну загальну вартість кредиту, встановлено, що він підписаний відповідачем та уповноваженим представником фінансової установи за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
Також згідно з листом АТ КБ «ПриватБанк» від 01.04.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260327/10370-БТ, наданим на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , у банку емітовано картку № НОМЕР_1 та відкрито рахунок IBAN НОМЕР_3 .
До вказаного листа банком додано виписку по рахунку за період з 01.06.2024 року по 21.09.2024 року, яка підтверджує рух коштів по рахунку відповідача у період дії кредитного договору.
Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, ОСОБА_1 , станом на 01.12.2025 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 13 448 грн 18 коп., що складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн 00 коп., суми прострочених платежів за процентами у розмірі 7 698 грн 18 коп. та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 750 грн 00 коп.
Оскільки відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість не сплачує, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк, термін, його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, термін.
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір, оферта, має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти, оферти, однією стороною та її прийняття, акцепту, другою стороною. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір, оферта, може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції, оферти, у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Також приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису, факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису, за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти, кредит, позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену сторонами грошову суму.
За правилами частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, з розстроченням, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У даному випадку судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, надав кредитні кошти у встановленому розмірі шляхом їх перерахування на банківський, картковий, рахунок позичальника, що підтверджується матеріалами справи, зокрема листом АТ КБ «ПриватБанк» від 01.04.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260327/10370-БТ та випискою по рахунку IBAN НОМЕР_3 за період з 01.06.2024 року по 21.09.2024 року.
Вказана банківська виписка є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує рух коштів по рахунку відповідача у період дії кредитного договору та свідчить про належність відповідного рахунку і платіжної картки ОСОБА_1 .
При цьому доказів сплати відповідачем позики у строк та в порядку, що встановлені вказаним кредитним договором, матеріали справи не містять.
Тобто у даному випадку позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладенням кредитного договору та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.
З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.
Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів.
У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами у справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, позов у цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн 00 коп.
Також частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Суд вважає, що шляхом підписання вказаного кредитного договору та паспорта споживчого кредиту відповідач, як споживач, був проінформований про реальну процентну ставку, загальні витрати за кредитом та інші важливі правові аспекти його надання, що передбачені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому суд враховує, що заявлені до стягнення проценти нараховані позивачем відповідно до умов кредитного договору, погоджених сторонами, а розмір таких процентів підтверджується розрахунком заборгованості. Матеріали справи не містять доказів того, що проценти були нараховані у розмірі, який не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Відповідач розрахунок процентів не спростував, власного контррозрахунку суду не надав.
Беручи до уваги неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами. Вказана заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростованим відповідачем.
Стосовно вимоги про стягнення комісії суд зазначає таке.
Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, у тому числі, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
У даному випадку витрати щодо комісії передбачені кредитним договором та чітко визначені у графіку щомісячних платежів, які були підписані відповідачем. Вказані витрати врегульовані положеннями статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» як такі, що входять до загальних витрат за споживчим кредитом, які сплачуються споживачем.
Відтак суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача комісії у розмірі 750 грн 00 коп.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» підлягає стягненню заборгованість за Договором № 457441-КС-006 про надання кредиту від 01.06.2024 року станом на 01.12.2025 року у загальному розмірі 13 448 грн 18 коп., що складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн 00 коп., суми прострочених платежів за процентами у розмірі 7 698 грн 18 коп. та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 750 грн 00 коп.
Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, у судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до приписів частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись статтями 15, 16, 526, 527, 530, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за Договором № № 457441-КС-006 про надання кредиту від 01.06.2024 року, станом на 01.12.2025 року, у загальному розмірі 13 448 грн. 18 коп., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 5 000 грн. 00 коп., суми прострочених платежів по процентах у розмірі 7 698 грн. 18 коп. та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 750 грн. 00 коп. 
3.Стягнути з ОСОБА_1 (( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (місцезнаходження: 01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239) судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.