Справа № 465/1418/26 
Провадження 2/465/2903/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
25.08.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Баран О.І., 
за участі секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом:
позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),
предмет позову: розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:
18 лютого 2026 року позивач звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить суд: розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.09.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 2194.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Розгляд справи призначено на 25.03.2026 (а.с. 14-15).
24 березня 2026 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 30). 
Перед черговим судовим засіданням, призначеним на 13.05.2026, від відповідача надійшла заява про надання строку для примирення до шести місяців, а від відповідача – заява про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог у повному обсязі (а.с. 37, 38).
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.05.2026 заяву відповідача задоволено, надано сторонам термін для примирення, із одночасним визначенням наступної дати судового засідання після закінчення строку для примирення на 25.08.2026.
З часу відкриття провадження у справі до 25.08.2026 минуло шість місяців. 
У судове засідання, призначене на 25.08.2026, сторони повторно не з`явились.
21 серпня 2026 року від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог.
Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань не подавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.
Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції вбачається, що  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Львова, громадянин України та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Баку, Азербайджанської Республіки, громадянка України, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.09.2009, про що зроблено актовий запис №2194 (а.с. 9). 
Під час шлюбу у сторін народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис №663 (а.с.10)
Після шестимісячного строку перебування справи у суді, з урахуванням строку на примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Зазначає про відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя, втрату почуття любові та взаємної поваги. Зазначені обставини, з урахуванням відсутності спільного господарства унеможливлюють подальше спільне життя та збереження шлюбу.
Відповідач своїх заперечень на позовну заяву не надав, викладеного позивачем не спростував.
Частиною 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі – СК України) визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.
Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб.
Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. За приписами частини другої цієї ж статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020.
Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, збереження шлюбу є неможливим, оскільки подружжя фактично припинило відносини, а шлюб носить формальний характер. 
Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, незважаючи на ініціативність відповідача щодо збереження сім`ї, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову на відповідача.
Тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який сплачено при подачі позовної заяви до суду у сумі 1 331,20 грн (а.с. 1, 12).
На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 10-13, 19, 76-80, 141, 206, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 293 ЦПК України, ст. 56, 104, 105, 110-113 СК України, суддя –

у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, – задовольнити. 
Розірвати шлюб, укладений 05.09.2009 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Львова, громадянином України та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Баку, Азербайджанської Республіки, громадянкою України, про що зроблено актовий запис №2194. 
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок. 
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України). 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).
Повний текст судового рішення складено 25.08.2026 року.

Суддя: Баран О.І.