Справа № 297/3798/25

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2026 року  м. Берегове 

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого судді        ОСОБА_1 , 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегове кримінальне провадження, внесенному в ЄРДР №12025071060000436 від 05.10.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого, раніше не судимий, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 04 жовтня 2025 року близько 12 години 15 хвилин громадянин України  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи пасажиром автобуса марки «MERCEDES», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у салоні якого перебував у якості пасажира де знаходився з метою виїзду за кордон України як тренер футбольної команди ФК «Обухів» отримавши рішення про відмову в перетині Державного кордону України від прикордонної служби України та у подальшому у службовому приміщенні міжнародного пункту пропуску «Лужанка» ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований по  АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що начальник 1 групи інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б)  ІНФОРМАЦІЯ_2  ОСОБА_6 , є службовою особою представником влади - працівником правоохоронного органу, у службові обов`язки якої входить організація та здійснення охорони державного кордону та прикордонного контролю в пункті пропуску через державний кордон, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, за сприяння у безперешкодному перетині державного кордону на виїзд з України в Угорщину громадянин ОСОБА_4 під час проходження прикордонного контролю біля 14 годин 15 хвилин запропонував і надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 200 Євро, у кількості 2 банкноти номіналом 100 Євро із серійними номерами SE3035715868 та SE3035715859, що за офіційним курсом Національного Банку України становило 9610 гривень.
Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини викладені у обвинувальному акті та пояснив, що 04 жовтня 2025 року він, як тренер, разом із своєю футбольною командою ФК «Обухів» їхали через державний кордон через пункту пропуску «Лужанка», де в подальшому від працівників прикордонної служби отримав відмову у перетині державного кордону України. Після чого, вирішив надати прикордоннику 200 євро з метою безперешкодного перетину державного кордону. У вчиненому щиро кається, обіцяв подібного більше не вчиняти. 
Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують. 
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій. 
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінальних проваджень, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості  ОСОБА_4  поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду а так само у наданні такої вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.
Суд, обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.
Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.
Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому  ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК відносяться до категорії нетяжкого злочину. Також, суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, бажає виправити свою протиправну поведінку, щиро розкаюється, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання.
Відповідно до довідки КНП «ОБУХІВСЬКА БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ ІНТЕНСИВНОГО ЛІКУВАННЯ» №53 від 12.11.2025 року, ОСОБА_4 не звертався за допомогою до наркологічного та психіатричного кабінету. 
Згідно характеристики ОСОБА_4 , виданої ФК «ОБУХІВ» від 11.11.2025 року вбачається, що останній характеризується я відповідальна, дисциплінована особа, яка проявляє турботу та увагу до дітей і молоді, сприяє розвитку сорту та здоровому способу життя. Володіє високим професійним рівнем у сфері фізичної культури та спорту. 
Крім того, згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого  ОСОБА_4  без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. 
Отже, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують/обтяжують покарання, відомості, що характеризують особистість обвинуваченого, суд вважає, що є підстави для призначення  ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України в межах санкції статті, а саме штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок
Призначення  ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2025 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно – скасувати.
Згідно ч. 2 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується за обвинувальним вироком суду.
У відповідності до ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.
Вирішуючи долю речових доказів у вигляді грошових коштів в  сумі 200 євро, а саме дві куп`юри номіналом 100 (сто) євро, із серійними номерами SE3035715868 та SE3035715859, які стали предметом кримінального правопорушення, підлягають спеціальної конфіскації в дохід держави в порядку ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.
Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлений.
Підстави застосування заходів кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.
Викривач у кримінальному провадженні відсутній.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у вигляді у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок
Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2025 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно – скасувати.
Речові докази:
- оптичний диск типу DVD-R «VERBATIUM» розміром 4.7 GB на якому наявні відеозаписи з нагрудної камери, тобто запис на якому наявний факт надання неправомірної вимоги працівнику прикордонної служби – зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- 200 (двісті) євро, а саме дві куп`юри номіналом 100 (сто) євро, які поміщено до спец-пакету НПУ WAR1884282, які передані на зберігання в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - конфіскувати в дохід держави в порядку ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя | | ОСОБА_7