Справа № 199/4424/24
Провадження № 2/202/236/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра в складі:
головуючого судді Доценко С.І.,
секретаря судового засідання Тарасової К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в особі представника звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, відповідно до якої просили стягнути суму заборгованості у загальному розмірі 51 200,00 грн. та понесені судові витрати.
В обґрунтування поданого позову посилається на те, що 06 лютого 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанси» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0617-2041, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі 20 000,00 гривень, а останній зобов`язався повернути дані кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором.
02 жовтня 2021 року між ТОВ «Укр кредит фінанси» та ТОВ «Факторинг Партнерс», було укладено Договір № 02/10/2021, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором № 0617-2041.
Станом на час звернення із позовом, заборгованість за Кредитним договором № 0617-2041 від 06.02.2021 року відповідачем не погашена, у відповідача обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 51 200,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 31 200,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
У зв`язку викладеним, просять суд стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованості за кредитним договором в сумі 51 200,00 грн. та судові витрати по справі, а саме понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. та 13 000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу. 
Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2024 року цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.
Справа надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська 04 липня 2024 року.
Ухвалою Індустріального районного суду від 05 липня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
14.08.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Іванової Т.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечували щодо нарахованих відсотків у розмірі 31 200,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. 
26.08.2024 року від представника позивача Сердійчука Я.Я. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, відповідно до яких наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
20.10.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Іванової Т.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшли письмові пояснення-заперечення, відповідно до яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
29.10.2024 року від представника позивача Сердійчука Я.Я. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення.
Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи, що стороною відповідача надано відзив на позовну заяву в якому викладена позиція відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Судом встановлено, що 06 лютого 2021 року між ТОВ «УКР Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 0617-2041.
Згідно із умовами вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн., зі строком кредитування - 21 день, орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом 730%, фіксована процентна ставка складає 2% (два відсотка) від непогашеної Суми Кредиту за кожен день користування.
Кредитні кошти отримані відповідачем та ним здійснювались платежі на користь кредитора.
Зазначені обставини визнаються відповідачем та не підлягають доказуванню
Таким чином між ТОВ «УКР Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини.
Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ «УКР Кредит Фінанс» розмір заборгованості складала 51 200,00 грн, з яких: 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31 200,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. При цьому за період з 06.02.2021 по 09.11.2021 включно було нараховано проценти в сумі 40 000,00 грн., та сплачено відповідачем 8 800,00 грн. 
Таким чином судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредит в розмірі 20 000,00 грн., проте останній неналежним чином виконував свої зобов`язання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.
Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
На підставі ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
02 жовтня 2021 року між ТОВ «УКР Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 02/10/21, у відповідності до умов якого ТОВ «УКР Кредит Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «УКР Кредит Фінанс» права вимоги до боржників, який підписаний сторонами ЕЦП.
Відповідно до п. 3.1.3. Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру боржників у формі наведеної в Додатку № 1 до цього Договору. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Реєстр боржників № 1 сторонами підписано 09 листопада 2021 року, в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0617-2041 від 06.02.2021 року з сумою боргу 51 200,00 грн, з яких: 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31 200,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
За ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0617-2041 від 06.02.2021 року у розмірі 51 200,00 грн, з яких: 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31 200,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Щодо умов пролонгації суд зазначає наступне.
Згідно п. 13 кредитного договору, цей Кредитний Договір та Правила разом складають єдиний договір (надалі Договір) та визначають усі істотні умови Договору. Укладаючи цей Кредитний Договір, Позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті Кредитодавця ( https://creditkasa.ua ), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору , а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.
Пунктом 14 договору визначено, що позичальник має право пролонгувати Договір на строк, що встановлений у пункті 2 Кредитного Договору, на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами, але не більше 4 (чотири) пролонгацій. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% (2 відсотки(-ів)) від неповерненої Суми Кредиту за кожен день користування. Кредитодавець має право в односторонньому порядку обмежити кількість пролонгацій Договору чи відмовити Позичальнику у пролонгації, повідомивши Позичальника про це не пізніше терміну платежу у спосіб, встановлений Правилами.
Позивачем надані до позову Правила надання споживчих кредитів, затверджених наказом директор ТОВ «УКР Кредит Фінанс» № 175-П від 03.11.2020
Матеріали справи не містять доказів та позивачем не підтверджено, що саме з цими Правилами відповідач ознайомився та погодився з ними при підписанні кредитного договору.
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила надання банківських послуг, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Також, оцінюючи Правила якими визначено порядок пролонгації, зокрема п.п. 7.3- 7.9 визначено, що для використання права пролонгувати Договір, Позичальнику необхідно сплатити нараховані проценти за користування Кредитом. Після отримання Кредитодавцем відповідних коштів (відкладальна обставина) Договір вважається Пролонгованим без вчинення будь-яких додаткових дій з боку Сторін.
7.4. Сторони підтверджують, що здійснення Пролонгації є свідомим використанням відповідного права Позичальника за Договором. При сплаті Заборгованості через Особистий Кабінет або визначені на Сайті термінали самообслуговування, Кредитодавець чітко інформує Позичальника про необхідну суму грошових коштів, перерахування яких призведе до Пролонгації (подовження користування Кредитом) та про суму грошових коштів, перерахування якої призведе до повної сплати Заборгованості (фактичного закриття Заборгованості / припинення дії Договору).
7.5. Якщо сума, яка вноситься Позичальником, менша ніж сума нарахованих процентів за Кредитом, Пролонгація не відбувається, а якщо відповідна сума рівна або більша (однак недостатня для повної сплати Заборгованості) Пролонгація відбувається, а надмірно сплачені кошти зараховуються на часткове погашення Заборгованості у черговості, встановленій пунктом 6.5 цих Правил.
7.6. Пролонгація передбачає продовження Кредиту на такий самий строк з наступного календарного дня після настання останньої з трьох можливих подій: (1) настання Терміну платежу; (2) закінчення строку попередньо здійсненої Пролонгації; (3) отримання Кредитодавцем грошових коштів від Позичальника у розмірах визначених у пункті 7.3. зазначених Правил, сплата яких (зазначених грошових коштів) відповідно до згаданого пункту передбачає Пролонгацію.
7.7. Пролонгація здійснюється на тих самих умовах, на яких було первинно надано Кредит, з урахуванням спеціальних умов які стосуються Пролонгації та викладені у Кредитному Договорі та цих Правилах. Розмір процентної ставки на строк Пролонгації визначається у Кредитному Договорі.
7.8. При Пролонгації Графік платежів автоматично коригується (актуалізується) Кредитодавцем, в частині визначення залишку суми Кредиту та процентів за користування Кредитом, що відображається у Особистому Кабінеті.
7.9. Кредитодавець інформує Позичальника про Пролонгацію шляхом відправки повідомлення на електронну пошту, зазначену у Заявці, та/або шляхом надсилання СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений у Заявці.
Проте позивачем не надано доказів щодо коригування графіка платежів та доведення його позичальнику, інформування позичальника про пролонгацію, як це передбачено п.п. 7.8, 7.9 Правил.
Також з Моніторингу дій користувача в Інформаційно-телекомунікаційній системі, який додано до позову, відсутні будь які дії щодо пролонгації строку кредиту.
В силу ч. 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Суд також зазначає, що умови пролонгації, а саме автоматично на підставі сплати процентів суперечать умовам договору щодо повернення кредиту та процентів.
Зокрема відповідно до умов договору, позичальник у визначену дату має повернути кредит та сплатити проценти.
Виконуючи частково свої зобов`язання позичальник має розраховувати на зарахування коштів в рахунок повернення боргу з метою покладання на нього меншої відповідальності за неналежне виконання зобов`язань.
Таким чином суд оцінюючи докази та умови договору вважає, що позивачем не доведено продовження строку кредитування за згодою сторін.
В постанові Верховного Суду від 03 липня 2024 року у справі № 760/11927/16 визначено, що у цій категорії справ розмір кредитної заборгованості має визначатись відповідно до наданих доказів, вимог закону та умов договору, а не лише виключно експертним шляхом. При цьому суд не позбавлений права і зобов`язаний при наявності кредитної заборгованості стягнути ту суму, яка є для суду доведеною, а не відмовляти у позові.
В постанові Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 175/2871/21 (провадження № 61-20946св21) суд касаційної інстанції дійшов висновку: належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обгрунтоване рішення у справі неможливо.
Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне.
Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ «УКР Кредит Фінанс» розмір заборгованості складає 51 200,00 грн, з яких: 20 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31 200,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Відповідачем було сплачено на користь кредитора 8 800,00 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ «УКР Кредит Фінанс».
Згідно умов Кредитного договору, п. 3 визначено Графік платежів та суми до повернення, а саме 26.02.2021 відповідач мав був сплатити 20 000,00 грн. кредит та 8 400,00 грн. нараховані відсотки.
Оскільки відповідач сплатив 8 400,00 грн., фактично виконав зобов`язання в частині сплати процентів згідно умов договору.
Враховуючи, що у справі не доведено продовження строку кредитування, сплачені відповідачем кошти у сумі 400,00 грн. мають бути зараховані в погашення кредиту.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 0617-2041 від 06.02.2021 року у розмірі 19 600,00 грн. що складається з частково не погашеного тіла кредиту.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання професійної правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови).
У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц зроблений висновок про те, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17.
Позивачем на підтвердження понесення витрат на адвоката надано: договір про надання правової допомоги № 15-02/2024 від 15.02.2024 року, заявку про надання юридичної допомоги № 19 від 02.04.2024 року на суму 13 000 грн.; витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 09.04.2024 року на суму 13 000 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, вирішуючи питання витрат на правничу допомогу, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)
Отже, відповідно до витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги 09.04.2024 року було встановлено, що сума гонорару адвоката за надання правничої допомоги становить 13 000 грн. Ця сума охоплює оплату за надані адвокатом послуги в рамках представництва інтересів клієнта та здійснення юридичних дій, необхідних для вирішення відповідної справи.
Суд вважає зазначену справу такою що є невеликої складності тому що вона є типовою з усталеною судовою практикою. В справі заявлено одного позивача та відповідача. Справа розглянута в спрощеному провадженні без участі сторін.
Однак, суд, проаналізувавши обсяг наданих послуг, а також беручи до уваги невелику складність справи, яка є типовою, обсяг виконаної роботи адвокатом, дійшов висновку, що заявлений гонорар не відповідає принципу розумності, співмірності та пропорційності, враховуючи невелику складність справи, типовість заявлених позовних вимог , що не потребує великої кількості часу для складання позовної заяви, справа розглядалась в спрощеному провадженні без участі представника позивача, а тому гонорар в 13 000 грн. не є обґрунтованим та не відповідає принципу розумності та співмірності.
Тому, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, з урахуванням викладених обставин, суд вважає суму в розмірі 3 000,00 гривень співмірним відшкодуванням за надану правничу допомогу.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 159,12 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 148,40 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150) заборгованість за Кредитним договором № 0617-2041 від 06.02.2021 року у розмірі 19 600 (дев`ятнадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 159 (одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять) грн. 12 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 148 (одна тисяча сто сорок вісім) грн. 40 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 22.07.2026 року.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя        С.  І.  Доценко