Номер провадження: 22-ц/813/337/26 
Справа № 519/383/19
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.
за участю секретаря: Турик А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи: приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган Ірини Миколаївни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган Ірини Миколаївни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, на рішення Южного міського суд Одеської області, постановлене під головуванням судді Барановської З.І. 10 лютого 2022 року у м. Южне Одеської області, -
встановила:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з уточненою позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , який за життя 09.07.2012 року склав заповіт, у якому заповідав все належне йому майно своїм дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в рівних частках. 16.05.2018 року приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М., заведена спадкова справа №09/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Спадкоємцями за заповітом на все майно є діти померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також дружина померлого ОСОБА_3 , є спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна за віком особа. 09.10.2001 року ОСОБА_5 , придбав квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001 року, який був зареєстрований 09.11.2001 року КП «Южненським міським бюро технічної інвентаризації». Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю від 09.10.2001 року був визнаний дійсним згідно рішення Южного міського суду Одеської області від 18.12.2012 року. Згодом, 07.04.2015 року Южненським міським управлінням юстиції Одеської області право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я ОСОБА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, номер запису про право власності: 9313332, форма власності: приватна, частка: 1/1. 02.06.2015 року ОСОБА_5 подарував належну йому на праві приватної власності 1/2 частку вказаної квартири своїй дружині ОСОБА_3 , на підставі договору дарування, посвідченого Южненською міською державною нотаріальною конторою Одеської області від 02.06.2015 року за реєстровим №150, право власності на яку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, номер запису про право власності: 9875460, вид спільної власності: приватна спільна часткова, частка: 1/2. Після реєстрації права власності на ім`я відповідача, ОСОБА_3 , на підставі договору дарування, право власності щодо даної квартири, виглядало у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступним чином: номер запису про право власності: 9875460; підстава виникнення права власності: договір дарування частки квартири, серія та номер: 150, виданий: 02.06.2015 року, видавник: Южненська міська державна нотаріальна контора Одеської області вид спільної власності: приватна спільна часткова контора Одеської області; форма власності: приватна; вид спільної власності: приватна спільна часткова, частка: 1/2, власник: ОСОБА_3 ; номер запису про право власності: 9313332; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 441/Ю, виданий: 09.10.2001 року, видавник: Одеська Товарна Біржа; форма власності: приватна; розмір частки: 1/2, власник: ОСОБА_5 . Дана квартира є об`єктом спільного майна подружжя та 02.06.2015 року одним із подружжя, а саме ОСОБА_5 , на користь іншого, ОСОБА_3 , було відчужене 1/2 частки квартири. Після реєстрації права власності на 1/2 частку квартири на ім`я обдарованої на підставі договору дарування, у ОСОБА_5 залишилося право власності на 1/2 частку квартири, яка залишається спільною сумісною власністю подружжя. Тобто на момент смерті, 16.04.2018 року, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_5 був власником 1/2 частки зазначеної квартири. Оскільки за заповітом на все майно є два спадкоємця, які прийняли спадщину, а саме діти померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна за віком особа є дружина померлого ОСОБА_3 , то ОСОБА_3 має право на 1/4 частку квартири у спільному майні подружжя, право на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна за віком особа що складає 1/24 частку квартири; ОСОБА_2 має право на спадщину за заповітом що складає 5/48 часток квартири; ОСОБА_4 має право на спадщину за заповітом що складає 5/48 часток квартири. 01.03.2019 року позивач по справі, ОСОБА_2 , подала до приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме спірну квартиру та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2019 року, вихідний №105/02-31, приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, а саме не надано договір купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001 року. Але надати оригінал правовстановлюючого документа, а саме договір купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001 року, що підтверджує належність ОСОБА_5 частки вказаної квартири на підставі права власності, не було можливості, оскільки дружина померлого ОСОБА_3 , яка є спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна за віком особа, відмовилась надати зазначеній оригінал правовстановлюючого документа. 
03.09.2019 року, з метою приховання від інших спадкоємців квартири, що входить до складу спадкового майна, відповідач по справі ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М., як до державного реєстратора, з метою реєстрації права власності 1/2 частки квартири, що належить померлому ОСОБА_5 , на своє ім`я. Приватний нотаріус неправомірно, в порушення чинного законодавства, провела державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири, що належить померлому ОСОБА_5 , на ім`я ОСОБА_3 . 
Цього ж дня, 03.09.2019 року, одразу ж після проведення державної реєстрації права власності всупереч діючому законодавству, ОСОБА_3 в порушення норм чинного законодавства відчужила (продала) квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, своєму зятю ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого все тим же приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.20019 року за реєстровим №825. 
На підставі викладеного, позивач просила суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48498695 від 03.09.2019 року та скасувати запис про державну реєстрацію права власності №33057132 від 03.09.2019 року на ім`я ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М.; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.2019 року за реєстровим №825.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48502395 від 03.09.2019 року та скасувати запис про державну реєстрацію права власності №33060464 від 03.09.2019 року на ім`я ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М.; визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/48 (п`ять сорок восьмих) часток квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 65,82 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У серпні 2019 року до суду від ОСОБА_4 надійшов зустрічний позов, з аналогічним обґрунтуванням. Позивач за зустрічним позовом просив суд визнати за ним право власності на 5/48 (п`ять сорок восьмих) часток квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 65,82 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Южного міського суд Одеської області від 10.02.2022 року позовну заяву ОСОБА_2 було задоволено.
Зустрічний позов представника ОСОБА_4 задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.2019 року за реєстровим №825.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48502395 від 03.09.2019 року та скасовано запис про державну реєстрацію права власності №33060464 від 03.09.2019 року (який зроблено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48502395) на ім`я ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М.
Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності №33057132 від 03.09.2019 року на ім`я ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/48 (п`ять сорок восьмих) часток квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 65,82 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 5/48 (п`ять сорок восьмих) часток квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 65,82 кв.м., житловою площею 40,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовів відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що кв. АДРЕСА_2 , не увійшла до спадкового майна, у зв`язку із чим ОСОБА_2 , подала до приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2019 року, вихідний №105/02-31, приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно.
Таким чином, на думку апелянта, вимоги позивачів по справі щодо визнання з ними права власності на частку спірної квартири, яка не увійшла до складу спадкового майна, є незаконними. 
Сторони про розгляд справи на 02.06.2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 . 
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм процесуального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. 1 а.с. 15, 73, 108 зв, т. 2 а.с. 82).
09.07.2012 року ОСОБА_5 склав заповіт, у якому заповідав все належне йому майно своїм дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в рівних частках (т. 1 а.с. 24, 83, 113 зв).
16.05.2018 року приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. заведена спадкова справа №09/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 117а).
ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14.09.1982 року, актовий запис №893, витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 30.06.2011 року №00009184778, свідоцтвом про шлюб від 06.09.2009 року, актовий запис №34 (т. 1 а.с. 10-14).
За життя ОСОБА_5 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 , придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001 року, який був зареєстрований 09.11.2001 року КП «Южненським міським бюро технічної інвентаризації» (т.1 а.с.16-19,74-77, 141зв-142зв, 153-154зв, т.2 а.с.62-63зв).
Рішенням Южного міського суду Одеської області від 18.12.2012 року вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю від 09.10.2001 року був визнаний дійсним (т.1 а.с.155-155зв, т.2 а.с.64-64зв).
07.04.2015 року Южненським міським управлінням юстиції Одеської області на ім`я ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на зазначену квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, номер запису про право власності: 9313332, форма власності: приватна (т.1 а.с.183зв).
02.06.2015 року ОСОБА_5 подарував належну йому на праві приватної власності 1/2 частку вказаної квартири своїй дружині ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого Южненською міською державною нотаріальною конторою Одеської області від 02.06.2015 року за реєстровим №150 (т.1 а.с.143зв-145, 156-158, т.2 а.с.67-69).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2018 року приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у праві власності на кв. АДРЕСА_2 , оскільки дана квартира знаходиться у приватній власності ОСОБА_3 та не входить до складу спадщини після померлого ОСОБА_5 (т.1 а.с.160зв-161).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.02.2019 року, вихідний №68/02-31, приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на кв. АДРЕСА_2 , оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів (т.1 а.с.81-82, 249-249зв).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.03.2019 року, вихідний №105/02-31, приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів (т.1 а.с.251-251зв).
Відповідач ОСОБА_3 у своєму відзиві зазначала, що листом від 22.01.2019 року №27/01-16 приватний нотаріус Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурський М.М. відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій посилаючись на той факт, що у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником 1/2 частки кв. АДРЕСА_2 , значиться за ОСОБА_7 та 1/2 - за ОСОБА_3 .
Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 29.01.2019 року по цивільній справі №519/106/19 за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту належності 1/2 частки квартири на праві приватної власності, заявнику було відмовлено у відкритті провадження у справі у зв`язку із наявності спору про право (т.2 а.с.65).
03.09.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.20019 року за реєстровим №825 (т.1 а.с.59-60, т.2 а.с.58а-60).
Згідно ст. 22 КпШС України (в редакції, чинній на момент купівлі-продажу квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один із них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим визначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). 
Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 711/2302/18.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана подружжям, які перебували у шлюбі з 30.11.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т.1 а.с.122), та стала їх спільною сумісною власністю.
Згідно ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).
Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і ст. 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Частина 1 ст. 64 СК України встановлює, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою всіх договорів, які не заборонені законом.
Тлумачення ст. 64 СК України дозволяє стверджувати, що: по-перше, договори між подружжям є родовим поняттям і охоплює собою як пойменовані (купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, шлюбний договір тощо), так і не пойменовані договори; по-друге, договори між подружжям можуть одночасно бути укладені як щодо роздільного, так і стосовно спільного майна; по-третє, допускається укладення договору поміж подружжям про відчуження «частки в спільній сумісній власності», в якому відбудеться визначення частки і її відчуження на користь іншого із подружжя. 
Договір про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя може бути укладений без виділу цієї частки (ч. 2 ст. 64 СК України).
Отже, майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, може бути поділено між ними як у рівних, так і в інших частках за взаємною домовленістю.
Частина 1 ст. 67, частина перша ст. 70 СК України передбачають, що правовий режим майна подружжя може бути змінений за домовленістю між ними, тобто подружжя має право самостійно визначити розмір часток кожного із них, а також відступити від засад рівності часток. Тобто подружжя може визначити ідеальні частки в праві спільної сумісної власності, уклавши про це договір. У відповідності до ст. 67 СК України, подружжя після визначення часток може виділити частку в натурі, або визначити порядок користування майном. Внаслідок укладення такого договору у кожного з подружжя виникає право на частку у праві спільної часткової власності. У відповідності до ч. 1 ст. 182 та ст. 334 ЦК України таке право підлягає державній реєстрації.
Матеріалами справи встановлено, що 09.10.2001 року ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001 року, який був зареєстрований 09.11.2001 року КП «Южненським міським бюро технічної інвентаризації», придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Южного міського суду Одеської області від 18.12.2012 року вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю від 09.10.2001 року був визнаний дійсним.
На момент укладення вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , тобто, квартира була придбана подружжям у спільну сумісну власність.
02.06.2015 року подружжя уклало договір, згідно якого ОСОБА_5 подарував належну йому на праві приватної власності 1/2 частку вказаної квартири своїй дружині ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого Южненською міською державною нотаріальною конторою Одеської області від 02.06.2015 року за реєстровим №150.
Таким чином, приймаючи до уваги, що подружжю належало по 1/2 частини спірної квартири кожному, а ОСОБА_5 розпорядився належною йому на праві приватної власності 1/2 частки квартири, відчуживши її на користь ОСОБА_3 , то остання стала одноособовим власником об`єкта нерухомого майна.
Вказане підтверджено Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2018 року, згідно якої приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у праві власності на кв. АДРЕСА_2 , оскільки дана квартира знаходиться у приватній власності ОСОБА_3 та не входить до складу спадщини після померлого ОСОБА_5 .
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У даному випадку, колегія суддів доходить висновку, що спадкової маси не увійшла спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_5 придбав 09.10.2001 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №441/Ю, виданого Одеською Товарною Біржею 09.10.2001 року, оскільки на час його смерті вказана квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_3 .
Відповідно, приватний нотаріус Дараган І.М. прийняв обґрунтоване рішення про державну реєстрацію прав №48498695 від 03.09.2019 року, яке відповідає вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також вніс запис про державну реєстрацію права власності №33057132 від 03.09.2019 року на ім`я ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117.
Вказані обставини унеможливлюють задоволення первісного позову про скасування запису про державну реєстрацію права власності №33057132 від 03.09.2019 року на ім`я ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 614972251117, а також про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48502395 від 03.09.2019 року.
Щодо вимог первісного позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.2019 року за реєстровим №825.
Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ст. 203 ЦК України, для чинності правочину встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
У даному випадку, оскільки відповідач ОСОБА_3 є власником спірного майна, то, відповідно, їй належать права розпоряджатись ним, зокрема і відчужувати нерухоме майно, що належить їй на праві приватної власності.
Таким чином, враховуючи, що право власності №33057132 на ім`я ОСОБА_3 на 1/2 частку квартири було зареєстровано 03.09.2019 року на підставі вимог чинного законодавства, у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесені достовірні відомості про наявність підстав виникнення права власності у ОСОБА_3 , а відтак вона мала права відчужувати спірну квартири, що належала їй на праві приватної власності, тому договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган І.М. 03.09.20019 року за реєстровим №825, є дійсним.
Відповідно, відсутні правові підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним Дараган І.М. 03.09.2019 року за реєстровим №825.
Вимоги первісного та зустрічного позовів про визнання за ОСОБА_2 право власності на 5/48 часток спірної квартири, та визнання за ОСОБА_4 право власності на 5/48 часток цієї квартири, не підлягають задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що, відповідно, призвело до неправильного її вирішення у зв`язку із чим рішення Южного міського суд Одеської області від 10.02.2022 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів.
Щодо судових витрат.
Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Частинами 1-2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 6969,90 грн.
Таким чином, враховуючи, що даним судовим рішенням судом апеляційної скарги відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , то колегія суддів доходить висновку про необхідність стягнення зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в рівних частках, на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 6969,90 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Южного міського суд Одеської області від 10 лютого 2022 року — скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи: приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган Ірини Миколаївни про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним договору купівлі-продажу — відмовити. 
У задоволенні зустрічного позову представника ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи: приватного нотаріуса Южненського міського нотаріального округу Одеської області Дараган Ірини Миколаївни, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування — відмовити.
Стягнути, у рівних частках, зі ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 6969, 90 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 20 липня 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе