ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/12154/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БоксВей» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «БоксВей» (далі позивач, ТзОВ «БоксВей»), в інтересах якого діє адвокат Шокало Володимир Степанович, звернулося до суду з позовом до Львівської митниці (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.05.2026 №UA209000/2026/000792/2;
- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.05.2026 №UA209000/2026/000795/2.
- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 19.05.2026 №UA209000/2026/000816/2.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на митну територію України було ввезено товар. З метою декларування та митного оформлення імпорту товару подано до Львівської митниці електронні митні декларації №26UA209170043387U2, №26UA209170043407U3 та №26UA209170044860U0 та документи для підтвердження заявленої митної вартості. Митна вартість товару заявлена декларантом за основним методом визначення митної вартості (за ціною контракту). Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару відповідач надіслав вимогу про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості. У відповідь на запити декларант надав усі наявні в нього документи. Однак відповідачем прийнято спірні рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000792/2 від 15.05.2026, №UA209000/2026/000795/2 від 15.05.2026 та №UA209000/2026/000816/2 від 19.05.2026 та відмовлено у митному оформлені товару згідно карток відмови у зв`язку з прийняттям рішенням про коригування митної вартості. Вважає спірні рішення протиправними та просить такі скасувати.
Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Під час розгляду документів, поданих до митного оформлення товару та наданих декларантом на запит митного органу, було встановлено, що такі не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Львівською митницею встановлено невідповідність у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Подані до митного оформлення документи мали розбіжності та не містили складові митної вартості, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості, про що зазначено безпосередньо в рішенні про коригування митної вартості. На вимогу митного органу декларантом не надано додаткових документів, які б спростували виявлені розбіжності. Вважає, що спірні рішення про коригування митної вартості прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що позивачем було надано усі документи, необхідні для митного оформлення, чим спростовано твердження відповідача про неповноту подання таких та доведено повноту поданих документів. Декларації, що були використані як джерела інформації, на думку позивача, не можуть бути застосовані для цих цілей через використання в них резервного методу визначення митної вартості.
Ухвалою від 15.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.
Відповідачем 30.06.2026 (вх. №56803) подано відзив на позовну заяву.
Позивачем 02.07.2026 (вх. №58094) подано відповідь на відзив.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
ТзОВ «БоксВей» зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань із присвоєнням коду ЄДРПОУ 45896389.
Між Компанією «Ningbo Harbor Technology Co., Ltd.», Китай (Продавець, Постачальник) та ТзОВ «БоксВей» (Покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт №BSV259645 від 06.08.2025.
Відповідно до пункту 1.1. Контракту Постачальник виготовляє та постачає вуличні меблі (надалі-Товар), а Покупець приймає та оплачує Товар згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною цього Контракту.
Щодо рішення Львівської митниці №UA209000/2026/000792/2 від 15.05.2026.
На виконання умов Контракту №BSV259645 від 06.08.2025, згідно Рахунку-фактури (інвойсу) № WZ25LYY016-3 від 10.02.2026 покупець придбав у продавця товар (тов. 1 - Меблі металеві - багатоцільовий стіл для приміщення та відпочинку на вулиці. Матеріал рами: сталь, пофарбована антикорозійним покриттям, стільниця із загартованого скла, товщиною 5 мм; тов. 2 - Тентовий намет (альтанка), виготовлений із синтетичних матеріалів з металевим каркасом (сталева трубка з порошковим покриттям), в комплект може входити сумка, мотузки та цвяхи для кріплення та фіксації; тов. 3 - Частини для парасольок садових: основа для парасоль (пристосувальний елемент для встановлення) 50х50х7,5 см, виготовлена з пластмаси, пустотіла для подальшого наповнення водою або іншою речовиною з сталевим гачком для зручного кріплення до стійки садової парасолі.), загальною вартістю 21 943,06 дол. США.
ТзОВ «БоксВей» здійснило оплату товару за контрактом №BSV259645 від 06.08.2025 та інвойсом № WZ25LYY016-3 від 10.02.2026, що підтверджується платіжними інструкціями №103 від 15.10.2025 та №274 від 04.03.2026 на суму 21 943,06 доларів США.
Позивач з метою митного оформлення партії товару подав митному органу електронну митну декларацію №26UA209170043387U2, в якій визначив митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною договору (контракту).
Позивач разом з вказаною митною декларацією надав до митного контролю зазначені у графі 44 митної декларації такі документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 10.02.2026 року; рахунок-проформу (Proforma invoice) №WZ25LYY016-3 від 09.10.2025; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №WZ25LYY016-3 від 10.02.2026; коносамент (Bill of lading) №UTRUST26021114 від 23.02.2026; автотранспортну накладну (Road consignment note) № 8773 від 14.05.2026; накладну УМВС № 05052621 від 05.05.2026; банківські платіжні документи, що стосуються товару №103 від 15.10.2025 та №274 від 04.03.2026; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №436 від 06.05.2026; зовнішньоекономічний контракт №BSV259645 від 06.08.2025; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № K010725-23 від 02.07.2025; копію митної декларації країни відправлення №310120260519134664 від 12.02.2026; 
Львівська митниця 15.06.2026 направила на адресу декларанта повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митною вартості товарів.
Позивачем на вимогу митного органу додатково надано прайс-лист та інтернет пропозицію.
За результатом розгляду МД №26UA209170043387U2 та доданих до неї документів відповідачем відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2026/000581.
Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2026/000792/2 від 15.05.2026, яким митну вартість товару визначено за методом 2 ґ (стаття 64 Митного кодексу). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала МД №100350/2026/713242 від 24.02.2026, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (столи для саду та відпочинку на свіжому повітрі, матеріал: сталь ...) становила 4,00 дол. США/кг. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №2 слугувала МД №209230/2026/31982 від 07.04.2026, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (намети текстильні на металевій основі з синтетичних матеріалів...) становила 3,15 дол. США/кг. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №3 слугувала МД №209170/2026/31894 від 14.04.2026, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (пристосування для садових парасольок...) становила 3,31 дол. США/кг. Коригування у зв`язку з відмінністю умов поставки не здійснювалося, оскільки митна вартість в джерелі визначена з урахуванням витрат до кордону України. Коригування на обсяг партії товару, комерційні рівні не здійснювалося, оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі.
Щодо рішення Львівської митниці №UA209000/2026/000795/2 від 15.05.2026.
На виконання умов Контракту №BSV259645 від 06.08.2025, згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №WZ26LYY001 від 10.02.2026 покупець придбав у продавця товар (тов. 1 - Меблі для сидіння - крісла, з оббивкою з тканини та/або екошкіри, різних кольорів та відтінків, з металевим каркасом, що обертаються, з регульованою висотою), загальною вартістю 13 840,20 дол. США.
ТзОВ «БоксВей» здійснило оплату товару за контрактом №BSV259645 від 06.08.2025 та інвойсом №WZ26LYY001 від 10.02.2026, що підтверджується платіжними інструкціями №234 від 13.01.2026 та №281 від 20.03.2026 на суму 13 840,20 доларів США.
Позивач з метою митного оформлення партії товару подав митному органу електронну митну декларацію №26UA209170043407U3, в якій визначив митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною договору (контракту).
Позивач разом з вказаною митною декларацією надав до митного контролю зазначені у графі 44 митної декларації такі документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 10.02.2026 року; рахунок-проформу (Proforma invoice) №WZ26LYY001 від 12.01.2026; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №WZ26LYY001 від 10.02.2026; коносамент (Bill of lading) №UTRUST26021103 від 23.02.2026; автотранспортну накладну (Road consignment note) №7240 від 14.05.2026 ; накладну УМВС №05052616 від 05.05.2026; банківські платіжні документи, що стосуються товару №234 від 13.01.2026 та №281 від 20.03.2026; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №438 від 06.05.2026; зовнішньоекономічний контракт №BSV259645 від 06.08.2025; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №K010725-23 від 02.07.2025; копію митної декларації країни відправлення №310120260519134726 від 12.02.2026; 
Львівська митниця 15.06.2026 направила на адресу декларанта повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митною вартості товарів.
Позивачем на вимогу митного органу додатково надано прайс-лист та інтернет пропозицію.
За результатом розгляду МД №26UA209170043407U3 та доданих до неї документів відповідачем відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2026/000585.
Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2026/000795/2 від 15.05.2026, яким митну вартість товару визначено за методом 2 ґ (стаття 64 Митного кодексу). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №209140/2026/4367 від 23.02.2026, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (Меблі для сидіння - крісла, з оббивкою з тканини та/або екошкіри, різних кольорів та відтінків, з металевим каркасом, що обертаються, зрегульованою висотою...), в-ва Китай становила 4,01 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії товару, комерційні рівні не здійснювалося, оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі.
Щодо рішення Львівської митниці №UA209000/2026/000816/2 від 19.05.2026.
На виконання умов Контракту №BSV259645 від 06.08.2025, згідно Рахунку-фактури (інвойсу) №WZ25LYY019-3 від 10.02.2026 покупець придбав у продавця товар (тов. 1 - Меблі для сидіння з металевим каркасом, оббиті, що не обертаються, для риболовлі та пляжу; тов. 2 - Меблі для сидіння з металевим каркасом не оббиті - підвісна гойдалка качеля з металевим каркасом та плетеною тканиною для активного відпочинку в приміщенні та на вулиці; тов. 3 - Меблі для сидіння-крісла, з оббивкою з тканини та/або екошкіри, різних кольорів та відтінків, з металевим каркасом, що обертаються, з регульованою висотою.), загальною вартістю 15 672,00 дол. США.
ТзОВ «БоксВей» здійснило оплату товару за контрактом №BSV259645 від 06.08.2025 та інвойсом №WZ25LYY019-3 від 10.02.2026, що підтверджується платіжними інструкціями №250 від 27.01.2026 та №277 від 11.03.2026 на суму 15 672,00 долари США.
Позивач з метою митного оформлення партії товару подав митному органу електронну митну декларацію №26UA209170044860U0, в якій визначив митну вартість товару, що імпортується, за основним методом - за ціною договору (контракту).
Позивач разом з вказаною митною декларацією надав до митного контролю зазначені у графі 44 митної декларації такі документи: пакувальний лист (Packing list) б/н від 10.02.2026 року; рахунок-проформу (Proforma invoice) №WZ25LYY019-3 від 23.01.2026; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №WZ25LYY019-3 від 10.02.2026; коносамент (Bill of lading) №UTRUST26021100 від 23.02.2026; автотранспортну накладну (Road consignment note) №6415 від 18.05.2026; накладну УМВС №05052610 від 05.05.2026; банківські платіжні документи, що стосуються товару №250 від 27.01.2026 та №277 від 11.03.2026; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №439 від 06.05.2026; зовнішньоекономічний контракт №BSV259645 від 06.08.2025; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №K010725-23 від 02.07.2025; копію митної декларації країни відправлення №310120260519134605 від 13.02.2026; 
Львівська митниця 19.06.2026 направила на адресу декларанта повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митною вартості товарів.
Позивачем на вимогу митного органу додатково надано прайс-лист та інтернет пропозицію.
За результатом розгляду МД №26UA209170044860U0 та доданих до неї документів відповідачем відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2026/000595.
Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2026/000816/2 від 19.05.2026, яким митну вартість товару визначено за методом 2 ґ (стаття 64 Митного кодексу). Основою для розрахунку товару 1 слугувала митна вартість товару «меблі для сидіння з металевим каркасом», оформленого за МД №UA206050/2026/2703 від 07.04.2026 р. Скоригована митна вартість склала 4.02 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії товару, комерційні рівні не здійснювалося оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі. Основою для розрахунку товару 2 слугувала митна вартість товару «меблі для сидіння - підвісна гойдалка», оформленого за МД №UA209170/2026/41412 від 11.05.2026 р. Скоригована митна вартість склала 4,01 дол. США/кг. Коригування у зв`язку з відмінністю умов поставки не здійснювалося, оскільки митна вартість в джерелі визначена з урахуванням витрат до кордону України. Коригування на обсяг партії товару, комерційні рівні не здійснювалося, оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі. Основою для розрахунку товару 3 слугувала митна вартість товару «меблі для сидіння», оформленого за МД №UA500130/2026/7736 від 02.05.2026. Скоригована митна вартість склала 4,02 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії товару, комерційні рівні не здійснювалося, оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі.
Рішення про коригування митної вартості товару №UA209000/2026/000792/2 від 15.05.2026, №UA209000/2026/000795/2 від 15.05.2026 та №UA209000/2026/000816/2 від 19.05.2026 є предметом оскарження з підстав протиправності таких.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (далі Митний кодекс) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 Митного кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першою та другою статті 52 Митного кодексу визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин першої - третьої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно зі статтею 57 Митного кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні цього рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.
Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Окрім цього, суд зазначає, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).
Судом при розгляді справи також взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з якими декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Даючи оцінку наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Як вказано у спірних рішеннях №UA209000/2026/000792/2 від 15.05.2026, №UA209000/2026/000795/2 від 15.05.2026 та №UA209000/2026/000816/2 від 19.05.2026, відповідач за результатами опрацювання документів дійшов висновку про відсутність у них всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, на підставі таких тверджень:
1. «Поставка даного товару здійснюється на підставі Контракту №BSV259645 від 06.08.2025, укладеного між ТОВ «БОКСВЕЙ» та Компанією Ningbo Harbor Technology Co., Ltd. Пунктом 1.1. даного Договору зазначено, що Продавець поставляє та передає у власність Покупця вуличні меблі (надалі Товар), а Покупець приймає та оплачує Товар згідно з інвойсами, які є невід`ємною частиною цього Контракту. Оскільки, наданий інвойс (рахунок-фактура) може уточнювати та більш детально розкривати зміст договірних умов, тобто таким документом погоджуються істотні умови контракту, зокрема кожної окремої поставки, та такий є невід`ємною частиною контракту, а відтак додатком до такого, то такий документ підлягає погодженню, шляхом підписання сторонами. Поданий до митного оформлення інвойс №… від … р. підписаний лише стороною Продавця та не містить печатки та підпису Покупця. За даних обставин такий інвойс не вважається підписаним, а відтак таким, що узгоджує істотні умови конкретної партії товару, відповідно не є документом, що підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; окрім цього, пунктом 1.2. Контракту передбачено, що Продавець постачає Товар партіями на підставі замовлень Покупця. Однак, жодного замовлення до митного оформлення не надавалось».
Суд дослідив, що пункти розділу 1 контракту №BSV259645 від 06.08.2025 не передбачають, що рахунок-фактура вважається погодженим лише в разі підписанні такого документа продавцем та покупцем. У вказаному положенні зазначено лише, що у рахунку-фактурі зазначається найменування, кількість, ціна товару, однак не конкретизується способи їх «узгодження».
Суд зауважує, що вищевикладені рахунки-фактури містять печатку та підпис уповноваженої особи продавця «Ningbo Harbor Technology Co., Ltd», Китай.
Комерційний інвойс в зовнішньоекономічній діяльності - це документ, який продавець надає покупцю, щоб підтвердити угоду про продаж товарів та відобразити інформацію про них і використовується для митних цілей під час зовнішньоекономічної діяльності (торгівлі).
В законодавстві України не існує затвердженої форми інвойсу. Для прикладу, зразок інвойсу вказаний у Рекомендаціях №6 Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунка - для міжнародної торгівлі», де вказується про необхідність підпису виконавця (тобто продавця, постачальника), натомість про необхідність вказувати підпис покупця нічого не зазначається.
Окрім того, позивач не впливає на зміст документів, що формуються та надаються продавцем товару - контрагентом по договору.
Очевидно, що позивач погодився із виставленим продавцем інвойсом, який ним підписано, підтвердженням чого є подальші його дії щодо ввезення та декларування товару.
З обставин справи вбачається, що під час митного оформлення декларантом надано митниці рахунок-фактура та платіжні інструкції, а отже такі документи містять всі відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар були надані.
Ба більше, подальші дії відповідача (митне оформлення товару після винесення оскаржуваних рішень про коригування митної вартості) підтверджують, що і посадові особи митниці визнають вказаний інвойс, оскільки жодних застережень (карток відмови чи протоколів про порушення митних правил) при випуску товарів у вільний обіг не було.
Також суд наголошує, що замовлення (заявка) до Контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару, оскільки у заявці може міститися лише інформація про кількість та асортимент товару, який замовляє ТОВ. І така заявка не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості. Також варто зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до зовнішньоекономічного контракту.
Окрім того, суд дослідив, що до митного контролю подані рахунок-проформа №WZ25LYY016-3 від 09.10.2025, №WZ26LYY001 від 12.01.2026 та №WZ25LYY019-3 від 23.01.2026.
Рахунок-проформа за своєю суттю є попереднім інвойсом та існує для узгодження ціни, обсягу поставки, тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс. Тому надані до митного оформлення рахунок-проформу можна вважати замовленням.
Усі понесені ТОВ «БоксВей» за Контрактом №BSV259645 від 06.08.2025 витрати на товар, включені у заявлену митну вартість.
Суд вважає за доцільне зазначити, що положення п. 1.2. контракту не може застосовуватися відірвано від інших положень. Так, наступний пункт зовнішньоекономічного контракту, який не був взятий Митницею до уваги, передбачає, що: «Найменування, асортимент, кількість та ціна за одиницю товару узгоджуються сторонами на кожну партію та зазначаються у Проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту» (п. 1.3 контракту).
З огляду на те, що під час митного оформлення декларантом надано Митниці рахунок-проформу, рахунок-фактуру та банківські платіжні документи, всі відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, були надані. Відповідно у Митниці були відсутні підстави для невизнання митної вартості.
До переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, натомість замовлення як додатковий документ на підтвердження заявленої митної вартості, нормами ст. 53 Митного кодексу не визначений.
Отже, суд доходить висновку, що подані декларантом документи підтверджують заявлену митну вартість товару.
2. «Одним із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (пункти 4 частини другої статті 53 Кодексу). Згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі - Положення № 216). У якості банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, декларантом надано копії платіжних інструкцій в іноземній валюті або банківських металах від … №…, від … №…, які не можуть бути взяті до уваги, оскільки: не містять обов`язкових реквізитів, визначених Положенням №216, зокрема підпису(ів) (власноручного(их)/електронного(их)) відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має(ють) право розпоряджатись рахунком». 
Відповідно до частини 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.
Згідно до частини 7 статті 40 Закону України «Про платіжні послуги», Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання.
Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим Постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 №216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 №189) (далі - Постанова №216), а саме пунктом 14 Розділу 2 Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах передбачено обов`язкові реквізити, які має містити платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах. 
Підпунктом 10 пункту 14 Постанови №216 зазначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити призначення платежу.
Відповідно до пункту 15 Постанови №216 платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
Отже, законодавством України, зокрема і вищевказаною Постановою №216, не передбачено, що таке «повнота інформації», оскільки це є оціночне твердження, та відсутня згадка щодо обов`язкового зазначення у графі «Призначення платежу» реквізитів, як контракту, так і рахунку-фактури.
Суд дослідив, що у банківських платіжних документах №103 від 15.10.2025 та №274 від 04.03.2026 у призначенні платежу наявне посилання на контракт №BSV259645 від 06.08.2025 та на рахунок-проформу №WZ25LYY016-3 від 09.10.2025. Вказані платіжні інструкції містять, як відмітки банку про проведення оплати, так і дату операції, суму операції в доларах США, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з іншими документами, поданими до митного оформлення. Загальна сума за товар (21 943,06 дол. США) на час митного оформлення була повністю проплачена.
З обставин справи вбачається, що у банківських платіжних документах №234 від 13.01.2026 та №281 від 20.03.2026 у призначенні платежу наявне посилання на контракт №BSV259645 від 06.08.2025 та на рахунок-проформу №WZ26LYY001 від 12.01.2026. Вказані платіжні інструкції містять, як відмітки банку про проведення оплати, так і дату операції, суму операції в доларах США, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з іншими документами, поданими до митного оформлення. Загальна сума за товар (13 840,20 дол. США) на час митного оформлення була повністю проплачена.
Також у банківських платіжних документах №250 від 27.01.2026 та №277 від 11.03.2026 у призначенні платежу наявне посилання на контракт №BSV259645 від 06.08.2025 та на рахунок-проформу №WZ25LYY019-3 від 23.01.2026. Вказані платіжні інструкції містять, як відмітки банку про проведення оплати, так і дату операції, суму операції в доларах США, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з іншими документами, поданими до митного оформлення. Загальна сума за товар (15 672,00 дол. США) на час митного оформлення була повністю проплачена.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що зазначені банківські платіжні документи можливо ідентифікувати із даними поставками товарів.
3. «У митній декларації країни експорту від … №… у графі «країна призначення» вказано POLAND, що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції; також не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту товарів, через відсутність в ній дати експорту, у зв`язку з чим наведені в ній відомості не є остаточними; окрім того у графі «номер накладної дорожнього листа)» наявний номер документу …, який до митного оформлення не подано. Окрім того, у графі «назва морського судна та його номер» зазначено ROTTERDAM EXPRESS/607W, а у поданому до митного оформлення коносаменті AL DAHNA EXPRESS/608W, що може свідчити про наявність інших товаросупровідних документів, які не подавались декларантом до митного оформлення».
Стосовно відсутності документів, то суд дослідив, що документ №277894234 вказаний у коносаменті №UTRUST26021114 від 23.02.2026, документ №277894230 вказаний у коносаменті №UTRUST26021103 від 23.02.2026, а документ №277894229, вказаний у коносаменті №UTRUST26021100 від 23.02.2026, які були подані декларантом до митного оформлення і фактично означають лінійні коносаменти, які відсутні у позивача, оскільки лінійні коносаменти використовуються виключно перевізником.
Митна декларація країни відправлення за змістом частини 2 статті 53 Митного кодексу не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів. 
Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Більше того, позивач не впливає на заповнення експортної декларації і тому подає її митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника. Також позивачу не відомий порядок заповнення графи «Держава (регіон) торгівлі» та «Назва морського судна та його номер».
Окрім того, відповідач не посилається на чинні норми китайського законодавства, які регламентують порядок заповнення експортної митної декларації та жодним чином не вказує яким чином має заповнюватись митна декларація країни відправлення, а лише наводить свої сумніви та припущення, без належного законодавчого на те обґрунтування.
Також в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000792/2 від 15.05.2026 та №UA209000/2026/000795/2 від 15.05.2026 посадові особи митниця вказували про встановлення таких розбіжностей:
«Відповідно до вимог Закону України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» від 01.08.2006 №57-V та ст.5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) у гр. 22 та 23 CMR-зазначається підпис та/або печатка відправника та перевізника. В CMR №… від … у гр. 22 відсутній штамп та/або підпис відправника».
Суд звертає увагу, що графа 22, на яку вказує митний орган як на недолік в оформленні через відсутність у ній підписів відправника та перевізника, містить надруковані реквізити як відправника, так і перевізника, що дають змогу їх ідентифікувати та не суперечить вимогам Конвекції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів. При цьому ст. 6 Конвенції не передбачає печатки та підпису відправника та перевізника як обов`язкових реквізитів.
Окрім того, дані твердження про порушення, на думку відповідача, заповнення не свідчать про наявність у поданих до митного контролю документах розбіжностей, адже розбіжність повинна бути між декількома документами або за наявності у цих документах ознак підробки. Також не вказано, яких відомостей не міститься у документах, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тому суд доходить висновку, що наявність/відсутність окремих, необов`язкових реквізитів у не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів, оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено.
Верховний Суд у постанові від 20.06.2023 у справі №380/1221/2020 зазначив: «У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Відповідно до ст.4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договір перевезення.
Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних ЦМР, не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів».
Ба більше, товарно-транспортна накладна (CMR) у розумінні приписів частини 2 статті 53 Митного кодексу не є документом, інформація з якого впливає на визначення митної вартості товарів. Таким чином, зазначена у інформація не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. Оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено, то, як наслідок, це не може бути підставою для коригування митної вартості.
В оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості від 19.05.2026 №UA209000/2026/000816/2 відповідач в якості підстави прийняття такого рішення зазначив:
«п.11 Контракту передбачається, що даний контракт вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань щодо нього у повному обсязі. У той же час контрактом не визначено поняття момент повного виконання. При цьому, із урахуванням того, що контракт укладено у м. Львів, Україна, то до такого застосовується законодавство України, а відтак строк дії договору обов`язково погоджується при укладенні сторонами (ч.3 ст. 180 ГКУ). При цьому строк с певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія. Однак контракт не містить положень щодо строку дії контракту, що не дозволяє перевірити його чинність на момент подання митної декларації щодо оцінюваних товарів
Зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності (абз.13 ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»)».
Суд зауважує, що відповідач посилається на норми Господарського кодексу України, який згідно з частиною 3 статті 17 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» від 09.01.2025 №4196-IX, визнано таким, що втратив чинність, з дня введення в дію цього Закону, тобто з 28.08.2025. Тобто, формуючи відповідне зауваження, митний орган застосував не чинне законодавство. 
Форма і порядок укладення зовнішньоекономічного договору (контракту), права та обов`язки його сторін регулюються Законом України «Про міжнародне приватне право» та іншими законами. Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнаний недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або чинним міжнародним договорам, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.
Посадові особи митного органу вказують є, що «строк - певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія». Водночас відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до частин 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України:
зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;
особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Частиною 1 статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. 
Однак закон не містить вимоги про нотаріальне посвідчення зовнішньоекономічного договіру між двома юридичними особами.
Суд зазначає, що у оскаржуваних рішеннях посадова особа митниці не наводить обґрунтувань, визначених чинним законодавством, які прямо визначають недійсність відповідного договору. У зв`язку з цим звертає увагу, що згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки посадові особи митниці не вказують положення закону, згідно якими укладений нами зовнішньоекономічний договір є недійсним та не подають рішення суду, відповідно до якого вказаний договір визнано судом недійсним, то цей договір є правомірним.
Ба більше, подальші дії відповідача (а саме митне оформлення товару після винесення оскаржуваних рішень про коригування митної вартості) підтверджують, що і посадові особи митниці визнають зовнішньоекономічний контракт №BSV259645 від 06.08.2025 як діючий, оскільки жодних застережень (карток відмови чи протоколів про порушення митних правил) при випуску товарів у вільний обіг не було.
Згідно до частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Так, суд дослідив, що у Контракті пунктом 11 «Інші умови договору» передбачено «Цей договір набирає чинності з його підписання. Цей Контракт діє до моменту виконання сторонами всіх зобов`язань щодо нього в повному обсязі».
У пункті 3 Контракту «Ціна та загальна вартість» вказано, що «Загальна вартість товару, що поставляється за цим контрактом, становить не більше 2 000 000,00 USD». 
Таким чином, суд доходить висновку, що Контракт №BSV259645 від 06.08.2025 є довгостроковий та розрахований на велику кількість поставок, до повного виконання та розрахунку між сторонами, що відповідає положенням ЦК України.
Також вважає за необхідне звернути увагу, що при винесенні рішень про коригування митної вартості товарів на ідентичні товари (код УКТ ЗЕД - 9401390000) митний орган визначав різну митну вартість товару. Так:
- у Рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000795/2 від 15.05.2026 - 4,0100 дол. США/кг, метод 2ґ.
- у Рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000816/2 від 19.05.2026 (товар 3) - 4,0200 дол. США/кг, метод 2ґ.
Суд висновує, що така поведінка свідчить про неправомірність дій відповідача, оскільки згідно з пунктом 2 частини 3 статі 64 Митного кодексу митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей. 
Натомість вказане свідчить, що фактично митницею при визначенні митної вартості відповідного товар обрано вищу митну вартість, ніж мінімальну, що була наявна у відповідача.
З урахуванням встановлених обставин, суд зазначає, що зауваження відповідача до поданих позивачем для митного декларування документів жодним чином не є доказами неможливості визнання задекларованої митної вартості та не можуть бути обґрунтуванням для прийняття рішень про коригування митної вартості, оскільки самі по собі не містять відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.
Таким чином, вказані розбіжності не впливають на числові значення складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з урахуванням того, що позивачем використані відомості, які повністю підтверджені документально.
Встановлені судом фактичні обставини дають підстави стверджувати, що позивачем разом з митною декларацією подано повний пакет документів, визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу, які підтверджують митну вартість товару.
Натомість відповідач не довів, що подані декларантом у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за придбаний товар, а також те, що документи для підтвердження числових значень складових митної вартості надано не в повному обсязі, містять розбіжності та мають невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.
Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відповідач не навів обґрунтованих підстав для висновку про наявність розбіжностей числових значень складових митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.
Суд також зазначає, що відповідачем в рішеннях про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.
Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, суд вказує, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
З огляду на викладене, суд виснує, що у відповідача було достатньо підстав для підтвердження числових значень усіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару на підставі наданих декларантом документів, передбачених частиною 2 статті 53 Митного кодексу.
Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
Встановлені судом фактичні обставини в сукупності із наявними у справі належними та допустимими доказами свідчать про необґрунтованість висновку митного органу про розбіжності у поданих до митного оформлення документах та про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, що дає підстави стверджувати про необґрунтованість коригування митної вартості товару.
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності прийняття рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000792/2 від 15.05.2026, №UA209000/2026/000795/2 від 15.05.2026 та №UA209000/2026/000816/2 від 19.05.2026.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку спірним рішенням суд доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000792/2 від 15.05.2026, №UA209000/2026/000795/2 від 15.05.2026 та №UA209000/2026/000816/2 від 19.05.2026 прийняті відповідачем без дотримання вимог, встановлених частиною 2 статті 2 КАС України та Митним кодексом України, тому їх слід визнати протиправними та скасувати.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності і мотиви суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цілому, тому позов підлягає до задоволення повністю.
Позивач також просить вирішити питання про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат.
При вирішенні цього питання, суд враховує таке.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Судом встановлено, що професійна правова допомога позивачу надавалася адвокатом Шокало В.С. (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю від 13.03.2019 серія ЛВ №001410) на підставі Договору про надання правової допомоги від 24.10.2025 №1-24/10/25, Додаткової угоди №41 від 22.05.2026 р. до Договору №1-24/10/25 про надання правової допомоги від 24.10.2025 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 03.12.2025 серії ВС №1393070, які наявні у матеріалах справи.
Вид наданих ТзОВ «БоксВей» послуг професійної правової допомоги, їх тривалість та вартість підтверджується Детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі №380/12154/26, який було долучено разом з відповіддю на відзив. 
Згідно наведених доказів витрати на правничу допомогу адвоката становлять 20 000 грн та включають:
опрацювання наданих клієнтом (позивачем) Адвокатському об`єднанню «ШОКАЛО ТА ПАРТНЕРИ» документів, на підставі яких підготовлено позов 3 000 грн;
вивчення судової практики, що регулює питання визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів 1 500 грн;
збір доказів, сканування документів, формування та підготовка позовної заяви, подання позовної заяви через систему «Електронний суд» 10 500 грн;
підготовка відповіді на відзив 5 000 грн.
Загальна кількість робочих годин згідно з вказаним актом становить 13 годин 20 хвилин.
Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до положень частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові 21.01.2021 №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначені норми (статті 134, 139) були введені в КАС України з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі із суб`єктом владних повноважень). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.
Додані до матеріалів справи документи підтверджують надання адвокатом Шокало В.С. професійної правової допомоги позивачу на підставі Договору про надання правової допомоги від 24.10.2025 №1-24/10/25 та Додаткової угоди №41 від 22.05.2026 до Договору №1-24/10/25 про надання правової допомоги від 24.10.2025.
Суд при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає правовій позиції Верховного Суду у постановах від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.
Ураховуючи викладене в сукупності, суд виснує, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованою та є завищеною у контексті обсягу фактично наданих ним послуг, із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Вказане зумовлює висновок суду про стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань в користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн.
Відповідно до статті 139 КАС України також підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 4705 грн 15 к., сплаченого за платіжною інструкцією №569 від 25.05.2026.
Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БоксВей» (Львівська область, м. Львів, вул. Курмановича В. Генерала, буд. 9, офіс 3-1, 79040, код ЄДРПОУ 45896389) до Львівської митниці (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, код ЄДРПОУ 43971343) про визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, ЄДРПОУ 43971343) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000792/2 від 15.05.2026.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, ЄДРПОУ 43971343) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000795/2 від 15.05.2026.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, ЄДРПОУ 43971343) про коригування митної вартості товарів №UA209000/2026/000816/2 від 19.05.2026.
Стягнути з Львівської митниці (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, ЄДРПОУ 43971343) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БоксВей» (Львівська область, м. Львів, вул. Курмановича В. Генерала, буд. 9, офіс 3-1, 79040, код ЄДРПОУ 45896389) 4705 (чотири тисячі сімсот п`ять) грн 15 к. судових витрат у вигляді судового збору.
Стягнути з Львівської митниці (вул. Костюшка, буд. 1, м. Львів, 79000, код ЄДРПОУ 43971343) за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БоксВей» (Львівська область, м. Львів, вул. Курмановича В. Генерала, буд. 9, офіс 3-1, 79040, код ЄДРПОУ 45896389) 8 000 (вісім тисяч) грн судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хома О.П.