ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/12058/25 пров. № А/857/18745/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОЙЛ КОМПАНІ» та Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року (головуючий суддя Мачульський В.В., м. Луцьк) у справі №140/12058/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОЙЛ КОМПАНІ» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:
20.10.2025 позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОЙЛ КОМПАНІ») звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (відповідач), в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкових повідомлень-рішень №00119550904 від 14.04.2025, №00129780706 від 24.04.2025, №00129850706 від 24.04.2025, №00129820706 від 24.04.2025, №00129800706 від 24.04.2025, №00129810706 від 24.04.2025.
Позов обґрунтовує тим, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені без належних правових підстав, оскільки висновки акту перевірки є надуманими і ґрунтуються на неправильному застосуванні норм податкового та іншого законодавства, а також неправильній оцінці фактичних обставин господарської діяльності позивача. Зазначив, що наслідком протиправних висновків відповідача є маніпулювання відомостями бухгалтерського обліку позивача. Позивач вважає, що діяв виключно в межах чинного законодавства, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області №00129780706 від 24.04.2025, №00129850706 від 24.04.2025, №00129820706 від 24.04.2025, №00129800706 від 24.04.2025, №00129810706 від 24.04.2025. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що судом першої інстанції не враховано ряд обставин, які вплинули на правильне вирішення справи щодо визначення чи було порушено позивачем п.201.1. ст.201, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, а саме, щодо не здійснення реєстрації в установлені строки в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладних, які підлягають складанню відповідно до п.198.5. ст.198 Податкового кодексу України на загальну суму 1 028 226 грн, з них за вересень 2024 року – 40 492,00 грн, за грудень 2024 - 987 734,00 грн. Так, в акті перевірки вказано, що ТзОВ порушено граничні терміни реєстрації акцизних накладних. Згідно Розрахунку штрафних санкцій (додаток до ППР) вбачається порушення граничні строки реєстрації щодо наступних накладних, оскільки дані акцизні накладні зареєстровані 13.09.2024: 1) №3262 від 18.12.2023; 2) №2363 від 29.12.2023; 3) №3486 від 02.02.2023; 4) №1/3395 від 02.02.2024. Апелянт зауважує, що дані акцизні накладні були подані повторно, оскільки було виявлено допущену помилку при їх заповненні, зокрема щодо адреси місця зберігання пального, яке не є складом, на якому суб`єкт господарювання, неплатник податку, зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки. Щодо накладної, яка вказана в Розрахунку №1/3395 від 02.02.2024, то така накладна є задвоєна податковим органом. Це та ж операція, що і згідно накладної №3395 (№3486) від 02.02.2024. Дана обставина залишена поза увагою суду першої інстанції. Вважає, що Товариство не порушило граничні терміни реєстрації акцизних накладних, а відтак, податкове повідомлення рішення №00119550904 від 14.04.2025 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Крім того, оскаржив рішення суду і відповідач. Свою апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що доводи позивача жодним чином не спростовують висновків акту перевірки. Зазначає, що ТОВ «ТОК» зареєстровано в Єдиному реєстрі акцизних накладних 4-ри акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних, з порушенням граничних термінів реєстрації від 221-го до 268-ми календарних днів, чим порушено п. 231.6 ст. 231 ПК України. Крім того зауважує, що під час перевірки позивачем не було надано жодних документів, які могли б підтвердити факт фактичного надання послуг контрагентам. Окремо звертає увагу на реалізацію позивачем товарів за вартістю нижчою залишкову балансову та ринкову вартість. Відтак, апелянт вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені правомірно. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.
19.05.2026 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу відповідача. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
На підставі наказу відповідача від 28.02.2025 №728-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТОК», а також направлень від 28.02.2025 №1061, №1062, №1063, від 03.03.2025 №1080, №1081, від 04.03.2025 №1111 працівниками ГУ ДПС у Волинській області проведено перевірку товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства з 01.10.2023 по 05.03.2025, правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2023 по 05.03.2025.
За результатами перевірки складено акт №7755/07-06/4479435 від 20.03.2025.
Перевіркою встановлено порушення позивачем: пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14, п.44.1., п.44.2, п.44.6, ст.44, п.п. 134.1.1. п.134.1 ст. 134 п. 138. 1 ст.138, п.п.140.5.11 пункту 140.5 статті 140 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, із змінами та доповненнями); п. 4.25, 4.47, 4,48 Концептуальної основи фінансової звітності, виданої РМСБО у вересні 2010, параграфа 7 МСБО 1 «Подання фінансової звітності», Параграфів 10, 12 МСБО 8 «Облікові політики, зміни в облікових оцінках та помилки»»), М(С)БО 18 «Дохід», заниженно податок на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету на загальну 32 470,00 грн, в тому числі за 4 квартал 2023 рік – 32 470 грн та завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування за 2024р в сумі 106 380 грн.; завищено суму від`ємного значення що включається до складу наступного податкового звітного періоду по декларації за січень 2025 року (р.21) в сумі 30953,00 грн. - п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 193.1 ст. 193, п. 194.1 ст. 194, 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України №2755-VI (зі змінами та доповненнями) встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість всього на суму 997 273 грн., в т.ч. за вересень 2024 в сумі 40 492 грн., грудень 2024 в сумі 956 781 грн.; п.201.1. ст.201, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) не зареєстровано в установлені строки в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, які підлягають складанню відповідно до п. 198.5. ст. 198 Податкового кодексу України на загальну суму 1 028 226 грн, з них за вересень 2024 року – 40 492,00 грн, за грудень 2024 - 987 734,00 грн.
На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме: №00119550904 від 14.04.2025, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 45183,93 грн; № 00129780706 від 24.04.2025 яким збільшено суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 32 470 грн та застосовано штрафні санкції на 8 117,5 грн; № 00129850706 від 24.04.2025, яким застосовано штрафні санкції у сумі 3 400 грн за відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 ПКУ податкових накладних/розрахунків коригування ПДВ; № 00129820706 від 24.04.2025 яким збільшено суми грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 997 273 грн та застосовано штрафні санкції на 249 318,14 грн; № 00129800706 від 24.04.2025, яким завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 2024 рік в сумі 106 380 грн; № 00129810706 від 24.04.2025, яким завищено суму від`ємного значення що включається до складу наступного податкового звітного періоду по декларації за січень 2025 року в сумі 30 953,00 гривень.
Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «ТОК» оскаржено їх до ДПС України.
Рішенням ДПС України №19015/6/99-00-06-01-01-06 від 02.07.2025, з врахуванням рішення від 19.05.2025 за вих. №14241/6/99-00-06-01-01-06 про продовження розгляду скарги, оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.
Не погоджуючись з наведеним, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів всі обставини належними та допустимими доказами, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (ПК України).
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом (пункт 61.2 статті 61 ПК України).
Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
За змістом пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України); запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (підпункти 20.1.4, 20.1.6).
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
За приписами підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Колегія суддів зазначає, що перевіркою встановлено, що ТОВ «ТОК» зареєстровано в Єдиному реєстрі акцизних накладних 4-ри акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних, перелік яких наведено на сторінці 44 акту перевірки, з порушенням граничних термінів реєстрації від 221-го до 268-ми календарних днів, чим на думку відповідача порушено п. 231.6 ст. 231 ПК України, відтак ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення № 00119550904 від 14.04.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 45 183,93 гривні.
Згідно пп. 14.1.212 ст. 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.
Відповідно до пункту 231.1 статті 231 ПК України платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати таку акцизну накладну в Єдиному реєстрі акцизних накладних. Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального або спирту етилового, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229цього Кодексу; втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального або спирту етилового, а також при здійсненні операцій, які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування. Виробник пального, а також особа, яка здійснює розлив пального у споживчу тару ємністю до 5 літрів (включно), зобов`язані скласти акцизну накладну на обсяги такого пального. Виробник спирту етилового, що здійснює розлив спирту етилового, який використовується як лікарський засіб, у флакони з медичного скла об`ємом не більше 100 кубічних сантиметрів, зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги такого спирту етилового. В акцизній накладній зазначаються в окремих полях такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер акцизної накладної з номером примірника; б) дата складання акцизної накладної; в) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник акцизного податку, - особи, яка реалізує пальне або спирт етиловий; г) код ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) особи, яка реалізує пальне або спирт етиловий, та суб`єкта господарювання - отримувача пального або спирту етилового; ґ) повна або скорочена назва юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - суб`єкта господарювання - отримувача пального або спирту етилового; д) код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД або умовний код, визначений підпунктом 230.1.3пункту 230.1 цієї статті; е) опис пального або спирту етилового; є) обсяг пального в літрах, приведених до температури 15° C, або обсяг спирту етилового в декалітрах 100-відсоткового спирту, приведених до температури 20° C; ж) уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, з якого реалізовано пальне або спирт етиловий; з) уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, на який отримане пальне; и) номер реєстрації транспортного засобу в уповноважених органах відповідної держави та тип і ємність транспортного засобу - акцизного складу пересувного, а для трубопровідного транспорту - назва трубопроводу. При зазначенні номера державної реєстрації (української, міжнародної або іноземної) транспортного засобу допускається використання літер (латиниця, кирилиця) та цифр без пропусків та розділових знаків. У разі якщо літерна частина номера збігається в написанні кирилицею та латиницею, вона зазначається латиницею, а якщо зустрічається специфічна літера кирилиці, літерна частина зазначається кирилицею; і) ознака напряму використання та умов оподаткування пального або спирту етилового; ї) ознака щодо реалізації пального у паливний бак транспортного засобу або в тару споживача через паливороздавальну або оливороздавальну колонку з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним; й) ознака щодо ввезення/вивезення пального або спирту етилового на митну територію України/за межі митної території України; к) ознака щодо реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий; л) ознака щодо реалізації пального на умовах, визначених пунктом 229.8статті 229 цього Кодексу, із зазначенням реквізитів податкового векселя, суб`єктів господарювання, які здійснюють авіапаливо забезпечення згідно з чинним сертифікатом на відповідність вимогам авіаційних правил України на здійснення наземного обслуговування, або суб`єктів літакобудування, або замовників, які здійснили закупівлю для забезпечення потреб держави або територіальної громади відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», або підприємств, установ та організацій системи державного резерву; м) адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки; н) ознака для зведених акцизних накладних; о) ознака щодо реалізації пального у паливний бак транспортного засобу платника податку через паливороздавальну або оливороздавальну колонку з акцизного складу, який не є місцем роздрібної торгівлі пальним; п) ознака щодо реалізації пального з акцизного складу пересувного у паливний бак транспортного засобу, обладнання або пристрою.
При реалізації пального через паливороздавальну або оливороздавальну колонку з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, обов`язкові реквізити акцизної накладної, що ідентифікують отримувача пального, визначені підпунктами "г" та "ґ" цього пункту: можуть не заповнюватися виключно при реалізації пального не суб`єкту господарювання; обов`язково заповнюються при реалізації пального суб`єкту господарювання із зазначенням даних, що ідентифікують такого суб`єкта господарювання.
При реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу до іншого акцизного складу з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий, складається одна акцизна накладна на реалізацію пального з акцизного складу на такий інший акцизний склад із зазначенням у такій акцизній накладній ідентифікаційних даних такого акцизного складу пересувного.
При заправленні повітряних суден бензинами авіаційними або паливом для реактивних двигунів суб`єктами господарювання, визначеними підпунктом 1 підпункту 229.8.10 статті 229 цього Кодексу, акцизні накладні на такі операції складаються та реєструються в Єдиному реєстрі акцизних накладних такими суб`єктами господарювання незалежно від того, кому належать такі бензини авіаційні або паливо для реактивних двигунів.
При переході права власності від одного суб`єкта господарювання до іншого на пальне, що знаходиться у транспортному засобі, змінюється розпорядник акцизного складу пересувного, а транспортний засіб стає іншим акцизним складом пересувним і на таку операцію складається акцизна накладна.
Пунктом 231.3 статті 231 ПК України визначено, що акцизна накладна складається платником податку в день ввезення на митну територію України пального або спирту етилового чи в день реалізації пального або спирту етилового при кожній повній або частковій операції з реалізації пального або спирту етилового.
Акцизна накладна може бути складена за щоденними підсумками операцій (якщо акцизні накладні не були складені на ці операції) за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД у разі здійснення реалізації пального за готівку кінцевому споживачеві (який не є суб`єктом господарювання), розрахунки за які проводяться через касу/реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з урахуванням вимог, визначених Кабінетом Міністрів України, або через банк, небанківського надавача платіжних послуг чи платіжний пристрій (безпосередньо на рахунок особи, що реалізує пальне). При цьому окремі обов`язкові реквізити акцизної накладної, що ідентифікують отримувача пального, визначені підпунктами "г" та "ґ" пункту 231.1 цієї статті, не заповнюються.
У разі забезпечення безперервного постачання пального особа, яка реалізує пальне, може скласти для кожного отримувача пального зведені акцизні накладні за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД не пізніше останнього дня такого місяця на весь обсяг реалізованого пального протягом такого місяця.
Для цілей цього пункту під безперервним постачанням вважається забезпечення особою, яка реалізує пальне, можливості для отримувачів пального отримувати пальне в будь-яку годину доби та будь-який день відповідного місяця.
Зведена акцизна накладна також може бути складена за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД та окремо за кожним акцизним складом/акцизним складом пересувним особою, яка реалізує пальне, не пізніше останнього дня звітного місяця на загальний обсяг пального, реалізованого у паливний бак транспортного засобу або в тару споживача через паливороздавальні або оливороздавальні колонки з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі, на яке отримана відповідна ліцензія, якщо акцизні накладні не були складені на ці операції, або використаного для власного споживання чи промислової переробки протягом звітного місяця, або втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат, зіпсованого, знищеного, у тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з інших причин, пов`язаних з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування протягом звітного місяця. У разі реалізації пального через паливороздавальну або оливороздавальну колонку у паливний бак транспортного засобу або в тару споживача за готівку кінцевому споживачеві, розрахунки за які проводяться через реєстратори розрахункових операцій або через банк, небанківського надавача платіжних послуг чи платіжний пристрій, платник має право самостійно обирати спосіб складання акцизних накладних на такі операції (зведені або за щоденними підсумками операцій).
Особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в одному примірнику у разі реалізації пального або спирту етилового: а) з акцизного складу: для власного споживання чи промислової переробки або на обсяги втраченого у межах та/або понад встановлені норми втрат, зіпсованого, знищеного, у тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування у процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування пального або спирту етилового; будь-яким іншим особам - не платникам податку; платнику податку, суб`єкту господарювання, який не є платником податку, особі, яка не є суб`єктом господарювання, у паливний бак транспортного засобу через паливороздавальну або оливороздавальну колонку з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним; платнику податку в паливний бак транспортного засобу через паливороздавальну або оливороздавальну колонку з акцизного складу, який не є місцем роздрібної торгівлі пальним; пального у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно); у паливний бак транспортного засобу, обладнання або пристрою; при заправленні повітряних суден бензинами авіаційними або паливом для реактивних двигунів; б) з акцизного складу пересувного: для власного споживання чи промислової переробки або на обсяги втраченого/зіпсованого/знищеного пального або спирту етилового; будь-яким іншим особам - не платникам податку.
Особа, яка ввозить/вивозить пальне або спирт етиловий на митну територію України/за межі митної території України, зобов`язана скласти акцизну накладну в одному примірнику на підставі даних відповідної митної декларації.
Особа, яка склала акцизну накладну в одному примірнику, зобов`язана зареєструвати таку акцизну накладну в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в двох примірниках у разі реалізації пального або спирту етилового: а) з акцизного складу до іншого акцизного складу, в тому числі через трубопровід або з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий; б) з акцизного складу до акцизного складу пересувного; в) з акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного; г) з акцизного складу пересувного до акцизного складу.
Особа, яка склала акцизну накладну в двох примірниках, зобов`язана зареєструвати перший примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а другий примірник такої акцизної накладної в день її складання надіслати розпоряднику акцизного складу - отримувачу пального або спирту етилового.
Право на складання акцизних накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники акцизного податку в порядку, передбаченому статтею 212 цього Кодексу. (п.231.4 ст. 231 ПК України).
За приписами пункту 231.5 статті 231 ПК України при реалізації пального або спирту етилового особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального або спирту етилового. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального або спирту етилового, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального або спирту етилового суб`єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Пунктом 231.6 статті 231 ПК України передбачено, що реєстрація в Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється: акцизних накладних, складених при реалізації пального через паливороздавальну або оливороздавальну колонку у паливний бак транспортного засобу з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, - не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання; першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу - у день складання такої акцизної накладної, але не пізніше здійснення операції з реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу; першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного - у день складання такої акцизної накладної, але не пізніше здійснення операції з реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного; першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного до акцизного складу - після фактичного отримання пального або спирту етилового на акцизний склад, але не пізніше трьох календарних днів, наступних за датою складання акцизної накладної; першого примірника акцизної накладної при реалізації пального з акцизного складу пересувного до паливного баку транспортного засобу, обладнання або пристрою, до місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, - протягом трьох календарних днів з дня фактичного отримання пального; першого примірника зведеної акцизної накладної та акцизної накладної, складеної на операції, визначені в підпункті 1 підпункту 229.8.10 пункту 229.8 статті 229 цього Кодексу, - не пізніше 15 календарних днів з дня їх складання; акцизної накладної при ввезенні пального або спирту етилового на митну територію України - не пізніше дня, наступного за днем оформлення належним чином митної декларації; першого примірника акцизної накладної, що складається при вивезенні пального за межі митної території України, - протягом трьох календарних днів з дня фактичного вивезення пального за межі митної території України, що підтверджено належним чином оформленою митною декларацією; другого примірника акцизної накладної - після фактичного отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний, але не пізніше трьох календарних днів, наступних за днем отримання пального або спирту етилового на акцизний склад/акцизний склад пересувний розпорядником акцизного складу/акцизного складу пересувного - отримувачем пального або спирту етилового; розрахунку коригування - не пізніше трьох календарних днів, наступних за датою його складання.
Підтвердженням особі, яка реалізує пальне або спирт етиловий, про прийняття її акцизної накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру акцизних накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
Якщо надіслані акцизні накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 231.1 цієї статті, протягом операційного дня отримувачу пального або спирту етилового/особі, яка реалізує пальне або спирт етиловий, надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, такі акцизна накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Платник податку має право зареєструвати акцизну накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних, в якій загальний обсяг реалізованого пального або спирту етилового не перевищує обсяг, обчислений відповідно до пункту 232.3 статті 232 цього Кодексу.
Якщо обсяг, визначений відповідно до пункту 232.3 статті 232 цього Кодексу, є меншим за обсяг пального або спирту етилового в акцизній накладній та/або розрахунку коригування, які платник податку повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних, платник податку зобов`язаний перерахувати до бюджету суму коштів у розмірі акцизного податку за відповідний обсяг реалізованого пального або спирту етилового, самостійно розрахованого за ставками, передбаченими підпунктами 215.3.1 або 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, та зареєструвати заявку на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
У разі виявлення технічної помилки у програмному забезпеченні або програмних складових, програмно-апаратному устаткуванні, каналах зв`язку, функціонуванні електронного підпису або іншого засобу електронної ідентифікації (проведення технічного обслуговування), що унеможливлює реєстрацію акцизних накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, зобов`язаний невідкладно розмістити на своєму офіційному веб-сайті повідомлення про виявлення такої технічної помилки із зазначенням дати та часу її початку, вжити всіх необхідних заходів для відновлення реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних, за результатами яких розмістити на своєму офіційному веб-сайті повідомлення про усунення технічної помилки із зазначенням дати та часу її завершення.
У період проведення технічного обслуговування, у разі неможливості зареєструвати акцизну накладну в Єдиному реєстрі акцизних накладних, дозволяється переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами за наявності товарно-транспортної накладної, яка повинна містити інформацію з відповідної акцизної накладної, та паперового примірника акцизної накладної, підписаної особою, уповноваженою на її складання.
Платник податку зобов`язаний протягом трьох календарних днів з дня відновлення реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних зареєструвати всі акцизні накладні/розрахунки коригування, граничний термін реєстрації яких припадає на період існування технічної помилки.
Штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію акцизних накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних, граничний термін реєстрації яких припадає на період існування технічної помилки, не застосовуються.
Відповідно до пункту 120-2.1 статті 120-2 ПК України порушення платниками акцизного податку граничних термінів реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних в ЄРАН, встановлених статтею 231 цього Кодексу, тягне за собою накладення штрафу в розмірі, визначеному цією нормою.
Так, за порушення платниками акцизного податку граничних термінів реєстрації перших примірників акцизних накладних/перших примірників розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлених ст. 231 цього Кодексу, або відсутність їх складання чи реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлених за результатами проведення документальної перевірки, тягне за собою накладення штрафу в розмірі: 2 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, або 2 відсотки суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які не складені або не зареєстровані акцизні накладні, - у разі порушення терміну реєстрації або відсутності реєстрації до 15 календарних днів; 10 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, або 10 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які не складені або не зареєстровані акцизні накладні, - у разі порушення терміну реєстрації або відсутності реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 20 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, або 20 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які не складені або не зареєстровані акцизні накладні, - у разі порушення терміну реєстрації або відсутності реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 30 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, або 30 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які не складені або не зареєстровані акцизні накладні, - у разі порушення терміну реєстрації або відсутності реєстрації від 61 до 90 календарних днів; 40 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, або 40 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які не складені або не зареєстровані акцизні накладні, - у разі порушення терміну реєстрації або відсутності реєстрації на 91 і більше календарних днів.
Відсутність з вини платника акцизного податку реєстрації першого примірника акцизної накладної/першого примірника розрахунку коригування до акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних після спливу 10 календарних днів з дня отримання платником податку податкового повідомлення-рішення про застосування штрафу відповідно до пункту 120-2.1цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які платник податку зобов`язаний скласти таку акцизну накладну/розрахунок коригування.
При реєстрації першого примірника акцизних накладних/першого примірника розрахунку коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних, за відсутність реєстрації яких до платника акцизного податку було застосовано штраф, передбачений цим пунктом або пунктом 120-2.1 цієї статті, штрафи за порушення платником акцизного податку граничних термінів реєстрації першого примірника такої акцизної накладної / такого першого примірника розрахунків коригування до акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, передбачені пунктом 120-2.1цієї статті, не застосовуються.
Відсутність з вини платника акцизного податку, який отримав пальне або спирт етиловий, реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних другого примірника акцизної накладної/другого примірника розрахунку коригування протягом більш як 120 календарних днів після граничного терміну реєстрації другого примірника акцизної накладної/розрахунку коригування тягне за собою накладення штрафу в розмірі 2 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у такій акцизній накладній/розрахунку коригування.
Сума акцизного податку для цілей пунктів 120-2.1 і 120-2.2 цієї статті визначається за ставкою, що встановлена на дату реалізації пального, та курсом Національного банку України, що діє на перший день кварталу, в якому здійснюється реалізація пального, а для спирту етилового - за ставкою, що встановлена на дату реалізації спирту етилового.
Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивачем 13.09.2024 зареєстровано в Єдиному реєстрі акцизних накладних 4-ри акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних: №3262 від 18.12.2023, №2363 від 29.12.2023, №3486 від 02.02.2023 та №1/3395 від 02.02.2024, з порушенням граничних термінів реєстрації від 221-го до 268-ми календарних днів, чим порушено п. 231.6 ст. 231 ПКУ.
Апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта (позивача), що дані акцизні накладні були подані повторно, так як було виявлено допущену помилку при їх заповненні, оскільки акцизні накладні, відрізняються за номерами, зокрема: № 3228 від 18.12.2023, № 3255 від 29.12.2023, № 3395 від 02.02.2024, та не вважаються розрахунку коригування. Доказів своєчасної реєстрації акцизних накладних/розрахунків коригування до акцизних накладних № 3262 від 18.12.2023, № 2363 від 29.12.2023, № 3486 від 02.02.2023 та № 1/3395 від 02.02.2024, зокрема квитанцій про прийняття або неприйняття їх суду не надано.
Отже ГУ ДПС у Волинській області правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 14.04.2025 № 00119550904 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 45 183,93 грн., відтак воно не підлягає скасуванню.
Щодо правомірності винесених ГУ ДПС у Волинській області податкових повідомлень рішень від 24.04.2025 року № 00129780706; № 00129850706; № 00129820706; № 00129800706; № 00129810706, колегія суддів зазначає наступне.
Так податковим повідомленням-рішенням №00129820706 від 24.04.2025 було збільшено товариству суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 997 273,00 грн: вересень 2024 – 40 492,00 грн, грудень 2024 – 956 781,00 грн (192 185,21 грн +569 277,19 грн + 226 271,16 грн) та 249 318,14 грн – штрафної санкції.
Як слідує з висновків акту перевірки - контролюючим органом встановлено що 4 транспортні засоби було відчужено нижче залишкової вартості по ціні оцінки, чим порушено п.188.1 ст. 188 ПК України, внаслідок чого ТзОВ «ТОК» занизило податкові зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 028 225,80 грн., в т.ч. за грудень 2024 р. в сумі 987 733,56 грн, за вересень 2024р. в сумі 40 492,24 грн., зокрема з реалізації таких т/з: 1) сідловин тягач DAF СF480FТ, 2018 р.в., № кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 був реалізований нижче залишкової вартості по ціні 1 260 000,00 грн; 2) cідловий тягач DAF XF480FТ, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 був реалізований нижче залишкової вартості по ціні 1 265 050,00 грн; 3) спеціалізований вантажний сідловий тягач DAF СF480FT Vin XLRTEM4300G271601 номерний знак НОМЕР_5 був реалізований нижче залишкової вартості по ціні 1 861 681,10 грн; 4) спеціалізований напівпричіп цистерни KAESSBOHRER 2022 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , був реалізований нижче залишкової вартості по ціні 840 000,00 грн.
Так, позивачем як і під час перевірки, так і до матеріалів справи було надано висновки про вартість об`єктів оцінки, зокрема щодо вищевказаних т/з. На основі вказаних висновків підприємство склало акт переоцінки основних засобів, який був затверджений директором підприємства станом на 30.09.2024. Також, слід зауважити, що оцінка була здійснена станом на 30.09.2024, з огляду на зниження ринкової вартості таких автомобілів в порівнянні з їх балансовою вартістю. Відтак, балансова вартість таких т/з після уцінки, станом на 01.10.2024, обліковувалася на рівні вартості оцінки таких т/з. Такі т/з були перенесені на 286 субрахунок (286 «Необоротні активи та групи вибуття, утримувані для продажу» ведеться облік наявності та руху необоротних активів та груп вибуття, які визнаються утримуваними для продажу відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 27 «Необоротні активи, утримувані для продажу, та припинена діяльність»). Зокрема, це стосується т/з: 1) сідловий тягач DAF СF480FТ, 2018 р.в., № кузову НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . 2) cідловий тягач DAF XF480FТ, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 . 3) спеціалізований напівпричіп цистерни KAESSBOHRER, номер кузова (шасі) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 . При переоцінці вказаних об`єктів було виконано переоцінку всіх об`єктів групи, до якої належить цей об`єкт, зокрема основних засобів. Процедуру переоцінки (уцінка є одним з видів переоцінки) основних засобів регламентовано п.16 Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку (П(С) БО) 7 «Основні засоби».
Апеляційний суд погоджується із тим, що товариство може переоцінювати об`єкт основних засобів, якщо залишкова вартість цього об`єкта суттєво відрізняється від його справедливої вартості на дату балансу. У разі переоцінки об`єкта основних засобів на ту саму дату здійснюється переоцінка всіх об`єктів групи основних засобів, до якої належить цей об`єкт. Тому у разі проведення уцінки балансова (остаточна) вартість об`єкту основних засобів зменшується до справедливої вартості. Отже, перевищення залишкової вартості над ціною реалізації на думку суду не відбулося, а відтак, не повинно відбуватися донарахування ПДВ.
Щодо продажу спеціалізованого напівпричепу цистерни KAESSBOHRER, номер кузова (шасі) НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 по ціні 840 000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно даних бухгалтерського обліку балансова вартість сказаного напівпричепу станом на 01.10.2024 становила 2 770 464,00 грн. Проте, 28.11.2024 в результаті ракетного обстрілу, який відбувся за адресою: Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Яремчука Назарія, буд. 2 (площадка ВКФ «ВІТА-АВТО») було пошкоджено майно, яке належить ТОВ «ТОК», а саме: спеціалізований напівпричіп-цистерна KAESSBOHRER, номер кузова (шасі) - НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 . В результаті отриманих пошкоджень транспортний засіб в подальшому не міг використовуватись за призначенням та експлуатуватись, а тому розмір спричинених збитків складав повну балансову вартість основного засобу.
Слід врахувати, що ТзОВ «ТОК» було визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 22024030000000154, внесеному до ЄДРДР 28.11.2024, що підтверджується Витягом з ЄДРДР, протоколом огляду місця події від 28.11.2024, постановою про залучення особи до провадження як потерпілого від 20.01.2025.
Як слідує з матеріалів справи, 22.01.2025 Волинською торгово-промисловою палатою видано Сертифікат № 0700-25-0112 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким засвідчено дану форс мажорну обставину щодо обов`язку згідно п. 198.5. статті 198 Податкового кодексу України нарахувати податкові зобов`язання но податку на додану вартість виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені Податковим кодексом України для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами, придбаними з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку за п. 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, перед Державною податковою службою України, її територіальними органами.
30.11.2024 підприємством проведено інвентаризацію основних засобів, які зруйновані/пошкоджені, що підтверджується протоколом від 30.11.2024.
Також, 30.11.2024 було здійснено оцінку пошкодженого майна, а саме -спеціалізованого напівпричепу-цистерни KAESSBOHRER, номер кузова (шасі) - НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 .
Згідно даного висновку вартість майна визначена в сумі 840000,00 грн.
В подальшому 16.12.2024 ТзОВ «ТОК» продав даний напівпричіп по вартості 840000,00 грн з ПДВ, що не є менше оціночної вартості даного майна. Зазначене підтверджується Висновком про вартість майна станом на 30.11.2024, складеним суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Луцьк Дім Сервіс».
Відтак, реалізація напівпричепу-цистерни KAESSBOHRER, номер кузова (шасі)- НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 відбулася не нижче залишкової вартості.
Згідно з п. 189.9 ПКУ у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.
Норма п.189.9 ПКУ не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.
Отже, у випадку ліквідації основних виробничих або невиробничих засобів у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили та у інших випадках ліквідації без згоди платника податку, в тому числі при викраденні, податкові зобов`язання з ПДВ не нараховуються, якщо факт знищення або зруйнування документально підтверджується відповідно до законодавства.
Такими документами можуть бути: сертифікат Торгово-промислової палати України, який підтверджує факт настання обставин непереборної сили (форс-мажору), отриманий відповідно до Закону України від 02.12.1997 № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні».
Таким чином ТзОВ «ТОК» здійснивши реалізацію по вартості оцінки, пошкодженого майна - спеціалізованого напівпричепу-цистерни KAESSBOHRER, номер кузова (шасі) - НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , на операції з яким згідно сертифікату Волинської Торгово-промислової палати від 22.01.2025 №19-22/01-3/14, поширюється дія обставин непереборної сили, а саме здійснення ракетного удару під час військової агресії р/ф проти України, що стало підставою пошкодження товару, а саме отримання наскрізних ушкоджень, внаслідок чого втрачена герметичність цистерни для перевезення пального, ушкоджено шасі, колеса та диски, що унеможливлює його подальше використання за призначенням, - порушила жодних норм чинного законодавства, зокрема ПК України.
Щодо продажу спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF СF480FT Vin XLRTEM4300G271601 номерний знак НОМЕР_5 , апеляційний суд зазначає наступне.
Як визначено п.1.1. договору купівлі-продажу №01-01/24 від 01.04.2024, укладеного з ВКФ «Віта-Авто» у формі ТОВ, на умовах цього Договору Продавець зобов`язується передати Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити бувші у вжитку транспортні засоби (надалі за текстом – Товар), визначені в Специфікації, яка є невід`ємною частиною даного Договору. Згідно Специфікації №1 від 01.04.2024р. сторони визначили наступне: « 2. Загальна вартість Товару за даною Специфікацією складає 68 305 520,66 грн. (шістдесят вісім мільйонів триста п`ять тисяч п`ятсот двадцять грн. 66 коп.), в т.ч. ПДВ (20 %) – 11 384 253,44 грн. 3.Умови поставки: DAP м. Луцьк, вул. Назарія Яремчука, буд. 2. Умова регулюється згідно офіційних правил тлумачення торгових термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010). 4. Термін поставки: в строк до 10 квітня 2024 р. 5. Умови оплати: оплата згідно графіку:- 11 384 253,44 грн. – в строк до « 10» квітня 2024 р.;- 11 384 253,44 грн. – в строк до « 10» травня 2024 р.;- 11 384 253,44 грн. – в строк до « 10» червня 2024 р.;- 11 384 253,44 грн. – в строк до « 10» липня 2024 р.;- 11 384 253,44 грн. – в строк до « 10» серпня 2024 р.;- 11 384 253,46 грн. – в строк до «10» вересня 2024 р. Сторони погодили, що вартість одиниці Товару встановлюється в гривні і еквівалентна курсу гривні до євро 41,1212 грн. за 1 євро (офіційний курс гривні щодо євро станом на 14.02.2024 р., встановлений Національним банком України).
У разі зміни офіційного курсу гривні щодо євро, встановленого Національним банком України станом на фактичну кінцеву дату оплати за поставлений Товар більше ніж на 0,2%,
Сторони погодили здійснити коригування/перерахунок вартості кожної одиниці Товару, виходячи з офіційного курсу гривні до євро, встановленого Національним банком України на фактичну дату розрахунку 10 вересня 2024 р.
За погодження обох Сторін у разі зміни умов поставки Товару Специфікація має бути викладена в новій редакції. У разі необхідності Специфікація може бути викладена в новій редакції необмежену кількість разів, при чому попередня редакція Специфікації втрачає чинність з дати підписання Специфікації в новій редакції». Таким чином, на дату перерахування коштів Покупцем вартість т/з зросло з огляду на зміну курсу євро до гривні, зокрема було отримано коштів не 1 542 045,00 грн, а 1 701 862,50 грн., тобто на 159 817,50 грн більше.
Підприємство склало ПН №20 від 10.09.2024 на суму 1 701 862,50 грн. При цьому також була складена ПН №3 від 10.09.2024, якою скориговано «умовний продаж» на 159 817,50 грн. (522 096,24 - 159 817,50). Таким чином, вартість з якої нараховано ПДВ не стала нижче залишкової вартості, а так само 2 064 141,24 грн (1 701 862,50 + 362 278,74). Залишкова вартість авто - 2 064 141,24 грн. Продажна вартість - 1 542 045,00 грн, згідно ПН №18 від 03.04.2024. Умовний продаж - 522 096,24 грн, згідно ПН №1 від 30.04.2024. Всього: 2 064 141,24 грн.
При зміні ціни внаслідок зміни курсу валют Продажна вартість - 1 701 862,50 грн, згідно ПН 20 від 10.09.2024. Умовний продаж - 362 278,74 грн, згідно ПН №3 від 10.09.2024 (рядок 5 та 6) (522 096,24 - 159 817,50) Всього: 2 064 141,24 грн.
Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що податковим органом необґрунтовано зазначено про заниження бази оподаткування ПДВ по операції з продажу т/з спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF СF480FT Vin XLRTEM4300G271601 номерний знак НОМЕР_5 , у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення №00129820706 від 24.04.2025 слід визнати протиправним та скасувати, що в свою чергу призводить до незаконного та такого, що підлягає скасуванню ППР №00129850706 від 24.04.2025, яким визначено товариству до сплати 3 400,00 грн штрафу за те, що позивачем не нарахувало податкові зобов`язання з ПДВ та не склало і не зареєструвало податкові накладні на суму ПДВ - 997 273,00 грн. та ППР №00129810706 від 24.04.2025, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного кредиту наступного звітного періоду є незаконним, оскільки є похідним від ППР №00129820706 від 24.04.2025.
Щодо оскаржуваних ППР №00129780706, яким встановлено до сплати податку на прибуток в сумі 32470,0 грн та ППР №00129800706 від 24.04.2025, яким зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток, суд зауважує наступне.
Як встановлено відповідачем в акті перевірки, товариством занижений фінансовий результат до оподаткування за рахунок завищення витрат, зокрема по господарських операціях з такими контрагентами: ТОВ «Торгова компанія «Практик» та ТОВ «Консалтингова компанія «Терези Феміди».
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №996-XIV (Закон №996-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статтею 1 Закону №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
Відповідно п.п.14.1.178, 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податок на додану вартість непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.п.198.1-198.3 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/ послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
В силу п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної / розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.
Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, в тому числі, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару та його оплати, а також наявність мети отримання товару, пов`язаної із подальшим використанням отриманих товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, які повинні складатися за наслідками тієї чи іншої господарської операції. Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Таким чином, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту (податкових зобов`язань).
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.10.2015 № 21- 1555а15 та від 22.09.2015 № 21-1526а15 та узгоджуються з правовим висновком у постанові Верховного Суду від 20.02.2018у справі №814/328/15.
З матеріалів справи вбачається, що як і під час перевірки так і до суду були надані первинні документи, укладені в межах виконання укладених договорів з контрагентами: ТОВ «Торгова компанія «Практик» та ТОВ «Консалтингова компанія «Терези Феміди», які підтверджують їх реальність та виконання.
Варто зауважити, що жодних зауважень щодо первинних документів чи порядку їх оформлення чи подання в податкового органу немає. Вказані операції податковий орган детально описує в акті перевірки.
Відтак під час перевірки не встановлено порушення платником податків національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку при формуванні податкового кредиту не на підставі податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Отже, твердження податкового органу про завищення позивачем витрат, що вплинуло на фінансовий результат та суму податку на прибуток підприємства є необгрунтованим, а відтак, як вірно вказав суд першої інстанції, ППР №00129780706, яким встановлено до сплати податку на прибуток в сумі 32 470 грн та ППР №00129800706 від 24.04.2025, яким зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток слід визнати протиправним та скасувати.
Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення від 14.04.2025 №00119550904.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС ОЙЛ КОМПАНІ» та Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі № 140/12058/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар