ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2026 р.  Справа № 911/3846/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участю секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянувши матеріали справи
за позовом Державного підприємства «Медичні закупівлі України»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром»
про стягнення 5139800,00 грн,
за участю представників
позивача: Шпінь В.І. – адвокат за довіреністю № 72 від 29.12.2025;
відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та узагальнені аргументи сторін
Стислий виклад позиції позивача
Державне підприємство «Медичні закупівлі України» (далі – позивач, ДП «Медзакупівлі України») звернулося до Господарського суду Київської області через підсистему «Електронний суд» із позовною заявою від 19.12.2025 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» (далі – відповідач, ТОВ «Автоспецпром») про стягнення неустойки в сумі 5139800,00 грн, з яких: 2821000,00 грн штрафу та 2318800,00 грн пені.
Обгрунтовуючи позовні вимог, позивач посилається на те, що за результатами проведених відкритих торгів між ДП «Медзакупівлі України» і ТОВ «Автоспецпром» 24.09.2021 укладено договір № 09/248-09/2021 про закупівлю 49 одиниць автомобілів швидкої медичної допомоги (далі – АШМД) на загальну суму 75950000,00 грн без ПДВ. Додатковою угодою № 8 від 24.01.2023 сторони погодили заміну бази автомобілів з Peugeot Boxer на Citroen Jumper без зміни їх кількості та вартості.
За твердженням позивача, відповідно до заявки на поставку № 1 (уточнюючої № 11) від 02.02.2023 товар мав бути поставлений не пізніше 28.03.2023. Однак відповідач фактично поставив 23 автомобілі лише 27.04.2023, а решту 26 автомобілів – 28.04.2023, тобто з порушенням установленого договором строку.
Посилаючись на пункт 9.2 договору, яким передбачено сплату пені у розмірі 0,1% вартості товару за кожен день прострочення та додаткового штрафу у розмірі 7% вартості товару у разі прострочення поставки понад 30 днів, позивач нарахував відповідачу 2318800,00 грн пені та 2821000,00 грн штрафу.
Позивач також зазначає, що звертався до відповідача з претензією № 05/4788-08/2023 від 14.08.2023, однак відповідач листом від 11.09.2023 № 135 просив звільнити його від сплати пені та штрафу.

Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що порушення строків поставки за договором № 09/248-09/2021 від 24.09.2021 було зумовлено обставинами непереборної сили, які не залежали від волі ТОВ «Автоспецпром» та об`єктивно унеможливили своєчасне виконання договірних зобов`язань.
Відповідач зазначає, що є національним виробником спеціалізованих АШМД та за договором поставив позивачу товар у повному обсязі. При цьому між сторонами було укладено 18 договорів на поставку загалом 815 спеціалізованих АШМД, виконання яких припало на один період та було взаємопов`язаним у частині закупівлі шасі, комплектуючих і обладнання.
За доводами відповідача, істотний вплив на виконання договору мала військова агресія Російської Федерації проти України та введення з 24.02.2022 воєнного стану. У зв`язку з цим діяльність підприємства була фактично призупинена: з 24.03.2022 призупинено дію трудових договорів з працівниками, а повноцінну роботу підприємство відновило лише 01.11.2022. Крім того, воєнні дії та пов`язані з ними обмеження унеможливили належне та своєчасне ввезення в Україну шасі Citroen Jumper, унаслідок чого їх поставки неодноразово відтерміновувалися, а частина вироблених для українського ринку автомобілів була реалізована на інших ринках.
Також відповідач посилається на тривалі затримки проведення органами Державної казначейської служби України платежів за придбані комплектуючі та медичне обладнання, що, на його думку, унеможливило своєчасне комплектування та виробництво автомобілів. На підтвердження зазначеного відповідач посилається на відповідні платіжні доручення та документи щодо їх несвоєчасного виконання або повернення без виконання.
Відповідач вказує, що вживав усіх залежних від нього заходів для належного виконання договору, зокрема закуповував комплектуючі, зберігав штат працівників, здійснював переговори з виробниками шасі та вживав заходів для якнайшвидшого відновлення виробництва і поставки автомобілів. При цьому обставини, пов`язані з воєнними діями, на його думку, є форс-мажорними, що підтверджується листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.
Крім того, відповідач посилається на преюдиціальність обставин, установлених у справі № 911/1578/24. Зазначає, що рішенням Господарського суду Київської області від 02.10.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 та постановою Верховного Суду від 23.10.2025, у задоволенні позову до ТОВ «Автоспецпром» про стягнення неустойки за договором № 09/528-12/2021 від 28.12.2021, укладеним з ДП «Медзакупівлі України», відмовлено, а судом установлено наявність обставин непереборної сили, які об`єктивно вплинули на можливість своєчасного виконання відповідачем договірних зобов`язань.
На думку відповідача, оскільки договір № 09/248-09/2021 від 24.09.2021 та договір № 09/528-12/2021 від 28.12.2021, а також інші договори між сторонами є взаємопов`язаними за часом укладення, строками поставки, джерелами придбання шасі та комплектуючих і порядком проведення оплат, установлені у справі № 911/1578/24 обставини непереборної сили мають преюдиціальне значення і не потребують повторного доказування у цій справі.
З огляду на викладене відповідач вважає, що прострочення поставки було спричинене надзвичайними та невідворотними обставинами, які перебували поза межами його контролю, а тому підстави для стягнення пені та штрафу відсутні.

ІІ. Рух справи.
Заяви та клопотання учасників справи
Через підсистему «Електронний суд» 09.01.2026 від ТОВ «Автоспецпром» надійшов відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 08.01.2026).
Через підсистему «Електронний суд» 12.01.2026 від ДП «Медзакупівлі України» надійшов документ з назвою «Відзив на позовну заяву», який за своїм змістом є відповіддю на відзив.
Через підсистему «Електронний суд» 26.02.2026 від ТОВ «Автоспецпром» надійшло клопотання про об`єднання в одне провадження справ.
Через підсистему «Електронний суд» 06.03.2026 від ТОВ «Автоспецпром» надійшла зустрічна позовна заява № 06/03-2026/1 від 06.03.2026 до ДП «Медзакупівлі України» про визнання недійсним пункту 5 додаткової угоди № 6 від 23.08.2022 до договору про закупівлю № 09/248-09/2021 від 24.09.2021, укладеного між ДП «Медзакупівлі України» та ТОВ «Автоспецпром».
Через підсистему «Електронний суд» 09.03.2026 від ТОВ «Автоспецпром» надійшли заперечення на відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 06.03.2026).
Через підсистему «Електронний суд» 10.04.2026 від ТОВ «Автоспецпром» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.
Через підсистему «Електронний суд» 15.05.2026 від ТОВ «Автоспецпром» надійшли письмові пояснення.
Через підсистему «Електронний суд» 25.05.2026 від ТОВ «Автоспецпром» надійшло клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.
Через підсистему «Електронний суд» 01.06.2026 від ТОВ «Автоспецпром» надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Процесуальні дії у справі
Господарський суд Київської області ухвалою від 24.12.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.
У підготовчому засіданні 02.03.2026 суд розглянув клопотання ТОВ «Автоспецпром» про об`єднання в одне провадження справ, у якому відповідач просив суд об`єднати справи № 911/3846/25 та № 911/3848/25 в одне провадження.
Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для його задоволення з огляду на таке.
Відповідно до частин другої та третьої статті 173 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні – до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.
Як встановлено судом, перше підготовче засідання у справі № 911/3846/25 відбулося 19.01.2026, тобто до звернення ТОВ «Автоспецпром» із клопотанням про об`єднання справ, яке подано 26.02.2026.
Таким чином, на момент подання зазначеного клопотання процесуальний строк, у межах якого статтею 173 ГПК України допускається об`єднання справ в одне провадження, вже сплинув.
Оскільки положення статті 173 ГПК України не передбачають можливості об`єднання справ після початку підготовчого засідання, суд дійшов висновку, що клопотання ТОВ «Автоспецпром» не підлягає задоволенню.
З метою вирішення питань, визначених статтею 182 ГПК України суд неодноразово відкладав підготовче засідання; ухвалами від 09.02.2026 та від 02.03.2026 строк підготовчого провадження продовжено до 02.03.2026 та до 09.03.2026 відповідно.
Ухвалою від 09.03.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання ТОВ «Автоспецпром» про поновлення пропущеного процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви та повернув відповідачеві зустрічну позовну заяву № 06/03-2026/1 від 06.03.2026 разом із доданими до неї документами.
Ухвалою від 09.03.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.03.2026.
У судовому засіданні 23.03.2026 суд розпочав розгляд справи по суті та заслухав вступне слово представниці позивача, після чого оголосив перерву в судовому засіданні до 13.04.2026.
У судовому засіданні 13.04.2026 суд розглянув клопотання ТОВ «Автоспецпром» про зупинення провадження у справі, у якому відповідач просив суд зупинити провадження у справі № 911/3846/25 до набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області від 20.03.2026 у справі № 911/3864/25.
В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що у провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа № 911/3864/25 за позовом ДП «Медзакупівлі України» до ТОВ «Автоспецпром» про стягнення неустойки за договорами про закупівлю № 09/240-09/2021 від 23.09.2021, № 09/253-09/2021 від 28.09.2021, № 09/254-09/2021 від 28.09.2021, № 09/238-09/2021 від 23.09.2021.
Відповідач стверджує, що 20.03.2026 у вказаній справі суд ухвалив рішення, яким у задоволенні позову відмовив у повному обсязі.
Відповідач вказав, що зазначені договори та договір про закупівлю № 09/248-09/2021 від 24.09.2021, який є предметом спору у справі № 911/3846/25, є взаємопов`язаними, оскільки мають однаковий предмет, періоди укладення, дії та строки поставки, ідентичні умови та підстави для продовження строків поставки, а також передбачають однакові підстави для нарахування неустойки. Крім того, закупівля комплектуючих та баз (шасі) здійснювалася комплексно для виконання декількох договорів одночасно, а порушення строків поставки, на думку відповідача, зумовлені однаковими обставинами непереборної сили у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Вказані договори також укладалися та виконувалися в межах однієї бюджетної програми.
Посилаючись на наведені обставини та положення пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України, відповідач зазначив, що вирішення справи № 911/3864/25 має істотне значення для розгляду справи № 911/3846/25, а тому останню об`єктивно неможливо розглянути до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/3864/25.
Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, заслухавши думку представника позивача, який у судовому засіданні усно заперечував проти його задоволення, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі з огляду на таке.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, – до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Разом із тим, відповідно до частини третьої статті 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3^1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів справи, підготовче провадження у справі № 911/3846/25 закрито ухвалою суду від 09.03.2026, після чого справу призначено до судового розгляду по суті на 23.03.2026. На час розгляду поданого відповідачем клопотання справа перебуває на стадії її розгляду по суті.
Таким чином, з огляду на пряму вказівку частини третьої статті 195 ГПК України, пункт 5 частини першої статті 227 цього Кодексу не належить до підстав, за якими може бути зупинено провадження у справі на стадії її розгляду по суті. Відтак уже з цієї підстави клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.
Водночас суд вважає за необхідне надати оцінку доводам відповідача також по суті, оскільки останній обґрунтовує клопотання наявністю взаємозв`язку між справами № 911/3846/25 та № 911/3864/25.
За змістом пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України обов`язковою передумовою для зупинення провадження є саме об`єктивна неможливість розгляду справи, яка полягає не лише у наявності певного зв`язку між двома справами, а в неможливості суду самостійно встановити обставини, які мають значення для вирішення спору та встановлюються іншим судом в іншій справі. Для застосування цієї норми необхідно встановити мотивований зв`язок між предметом спору у справі, що розглядається, та предметом доказування в іншій справі, а також з`ясувати, чим саме зумовлена об`єктивна неможливість розгляду справи.
Саме по собі те, що договори про закупівлю № 09/240-09/2021, № 09/253-09/2021, № 09/254-09/2021, № 09/238-09/2021 та № 09/248-09/2021 укладені між тими самими сторонами, мають подібний предмет, строки виконання та ідентичні або подібні умови щодо відповідальності за порушення строків поставки, не свідчить про об`єктивну неможливість розгляду справи № 911/3846/25.
Предметом розгляду у справі № 911/3846/25 є вимога ДП «Медзакупівлі України» про стягнення неустойки за порушення строків поставки товару саме за договором № 09/248-09/2021 від 24.09.2021. Відтак суд у цій справі має встановити обставини, що стосуються виконання сторонами саме цього договору, зокрема його умов, строків поставки, фактичних обставин виконання відповідачем договірних зобов`язань, наявності та тривалості прострочення, підстав для звільнення відповідача від відповідальності, у тому числі обставин, на які він посилається як на обставини непереборної сили, а також інших обставин, необхідних для вирішення питання щодо наявності підстав для нарахування та стягнення заявленої неустойки.
Зазначені обставини можуть бути встановлені та оцінені судом безпосередньо у справі № 911/3846/25 на підставі наявних у ній доказів. При цьому висновки суду у справі № 911/3864/25 щодо інших договорів не звільняють суд від обов`язку самостійно встановити обставини виконання сторонами договору № 09/248-09/2021 та надати їм правову оцінку.
Крім того, наведені відповідачем обставини щодо однакового предмета договорів, періоду їх укладення та виконання, бюджетної програми, способу закупівлі комплектуючих, а також посилання у цих справах на обставини воєнного стану свідчать лише про певну фактичну та договірну пов`язаність правовідносин сторін, але самі по собі не обумовлюють неможливості встановлення судом обставин у справі № 911/3846/25. Наявність аналогічних чи схожих обставин у декількох справах не означає, що відповідні обставини не можуть бути досліджені та оцінені судом у кожній справі окремо.
Отже відповідач не довів, що обставини, які мають істотне значення для вирішення спору у справі № 911/3846/25, не можуть бути встановлені та оцінені судом на підставі доказів, наявних у цій справі, без очікування набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/3864/25. За таких обставин відсутня передбачена пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України об`єктивна неможливість розгляду справи.
Таким чином, з огляду як на положення частини третьої статті 195 ГПК України, відповідно до яких на стадії розгляду справи по суті пункт 5 частини першої статті 227 цього Кодексу не може бути підставою для зупинення провадження, так і на відсутність об`єктивної неможливості розгляду справи № 911/3846/25 до набрання законної сили рішенням у справі № 911/3864/25, суд відмовив у задоволенні клопотання ТОВ «Автоспецпром» про зупинення провадження у справі та продовжив розгляд справи по суті на стадії вступних слів.
Заслухавши вступне слово представника відповідача, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 17.04.2026.
У судовому засіданні 17.04.2026 суд перейшов до стадії з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, під час якої оголосив перерву до 18.05.2026.
У судовому засіданні 18.05.2026, після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд оголосив перерву до 25.05.2026.
У судовому засіданні 25.05.2026 суд заслухав клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, а також позицію представника позивача щодо цього клопотання, після чого оголосив перерву до 01.06.2026.
У судовому засіданні 01.06.2026 представник позивача виступив із заключним словом, посилаючись на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, у зв`язку з неможливістю адвоката Поцелова А.О. бути присутнім у судовому засіданні через участь у цей час в іншій справі в Господарському суді міста Києва. Водночас відповідач повідомив про підтримання у повному обсязі клопотання про зменшення штрафних санкцій.
З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи по суті суд прийняв заяву до відома та здійснив розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.
У судовому засіданні 01.06.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив перерву. Після перерви суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Факти та обставини встановлені судом
24.09.2021 ДП «Медзакупівлі України» (замовник) і ТОВ «Автоспецпром» (постачальник) уклали договір про закупівлю № 09/248-09/2021 (далі – Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник взяв на себе зобов`язання у строки, в порядку та на умовах визначених цим договором, поставити замовнику Спеціалізований санітарний транспорт екстреної медичної допомоги типу С як систему медичних виробів, допоміжних засобів до них та устаткування (Код згідно з УКТЗЕД 8703 32 19 00) ДК 021:2015 - 34110000-1 Легкові автомобілі (НК 024:2019 - 35988 Автомобільна швидка допомога) (далі за текстом – товар) (номер оголошення про проведення спрощеної закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель - ID: UA-2021-08-18-011210-a), а замовник прийняти такий товар та оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 1.2 Договору визначено, що найменування (номенклатура, асортимент) товару, обсяг та кількість товару, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується в Специфікації (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору.
Цей Договір виконується в рамках виконання бюджетної програми «Розвиток системи екстреної медичної допомоги та модернізація і оновлення матеріально-технічної бази закладів охорони здоров`я» та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2021 № 339 «Деякі питання розвитку системи екстреної медичної допомоги у 2021 році» (пункт 1.4 Договору).
Згідно з пунктами 2.1-2.3 Договору поставка товару здійснюється відповідно до Incoterms 2020. Поставка товару здійснюється на умовах DDP. Адреса(-и) пункту(-ів) поставки товару (у межах переліку центрів екстреної медичної допомоги та медицини катастроф^1 (далі – кінцевий набувач)) визначаються замовником в заявці на поставку товару, складеної замовником за формою, встановленою у Додатку № 2 до цього Договору (далі за текстом – заявка на поставку).
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору загальна ціна товару складає 75950000,00 грн без ПДВ. Ціна за одиницю товару вказується у Специфікації (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього Договору. У загальну ціну товару включені всі витрати постачальника, які він може понести у зв`язку із виконанням ним обов`язків за цим Договором (пункт).
Пунктом 3.3 Договору обумовлено, що розрахунок здійснюється в безготівковій формі, замовником коштів на розрахунковий банківський рахунок шляхом перерахування замовником коштів на розрахунковий банківський рахунок постачальника, а у випадку здійснення передоплати замовником на небюджетний рахунок, відкритий постачальником в органах Державної казначейської служби України відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1070 «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти», з подальшим використанням таких коштів на цілі, визначені Додатковою угодою до цього Договору.
Згідно з пунктом 4.1 Договору постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару за цим Договором у строк, визначений замовником у заявці на поставку товару, направленій замовником постачальнику засобами електронної пошти у порядку, визначеному цим Договором.
Пунктом 4.6 Договору визначено, що датою поставки товару за Договором вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної та/або акту приймання товару.
Відповідно до підпункту 8.3.1 Договору постачальник зобов`язався забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором.
Згідно з пунктом 11.1 Договору останній вважається укладеним і набирає чинності після його підписання сторонами з моменту надання згоди уповноваженим органом управління на вчинення даного значного господарського зобов`язання (у разі, якщо надання такої згоди передбачено законодавством) та діє до 31.12.2021, а в частині виконання сторонами своїх зобов?язань за цим Договором, у тому числі в частині штрафних санкцій та поставки товару до повного виконання.
Згідно з пунктом 11.2 Договору його дія може бути продовжена за взаємною згодою сторін, шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору.
У Специфікації, яка є додатком № 1 до Договору сторони погодили обсяг партії товару, а саме: Спеціалізований автомобіль швидкої медичної допомоги на базі PEUGEOT BOXER, тип С (Спеціалізований санітарний транспорт (Тип С 4х2)) у кількості 49 одиниць, ціна за одиницю – 1550000,00 грн без ПДВ. Ціна товару складає загалом 75950000,00 грн без ПДВ.
Листом від 07.10.2021 № 403 ТОВ «Автоспецпром» звернулось із проханням до ДП «Медзакупівлі України» здійснити попередню оплату в розмірі 100% вартості договору для забезпечення можливості оплати базових автомобілів та обладнання, необхідних для виробництва автомобілів швидкої медичної допомоги.
У листі від 12.10.2021 № 405 ТОВ «Автоспецпром» просило ДП «Медзакупівлі України» продовжити дію, зокрема, договору № 09/248-09/2021 від 24.09.2021, враховуючи кількість та тривалий процес виготовлення товару, що є предметом Договору.
22.10.2021 сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору, у якій обумовили, що відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», з урахуванням пункту 3.4.1. розділу 3 Договору та на підставі наданого постачальником вмотивованого звернення про проведення попередньої оплати від 07.10.2021 № 403 замовником проводиться попередня оплата в розмірі 100 (сто) відсотків від ціни товару, вказаної у Специфікації (Додаток № 1 до Договору), на підставі оригіналу рахунку на оплату.
Згідно з пунктом 1.1 зазначеної додаткової угоди постачальник може використовувати одержану попередню оплату для здійснення оплат, необхідних для виконання Договору (придбання і постачання необхідних матеріалів, виробів, сплату податків, зборів тощо).
Також, з урахуванням листа постачальника про продовження співпраці від 12.10.2021 за вих. № 405 та у зв`язку із продовженням співпраці сторони дійшли згоди продовжити дію договору до 14.02.2022 (пункт 2 додаткової угоди № 1 до Договору).
Згідно із платіжним дорученням № 19 від 27.10.2021 ДП «Медзакупівлі України» перерахувало на рахунок ТОВ «Автоспецпром» 75950000,00 грн із призначенням платежу « 2301220:3210;; Передоплата за спец. автом.швид.мед.доп.по рах№185від22.10.21р.зг.дог.№09/248-09/2021 від 24.09.2021р.ДУ №1 від 22.10.21р.Для боротьби зКовід.БезПДВ».
Відповідно до пункту 4 частини п?ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», з урахуванням пунктів 11.2., 11.3., 15.7. Договору, листа постачальника про продовження співпраці від 08.02.2022 за вих. № 6 та у зв?язку із продовженням співпраці сторони, уклавши 11.02.2022 додаткову угоду № 2 до Договору, дійшли згоди продовжити дію Договору до 28.02.2022.
У зв`язку із продовженням співпраці додатковою угодою № 3 від 28.02.2022 сторони продовжили дію Договору до 30.04.2022, додатковою угодою № 4 від 25.04.2022 – до 30.06.2022.
У листі від 21.06.2022 № 21 ТОВ «Автоспецпром» просило ДП «Медзакупівлі України» продовжити термін дії, зокрема, договору № 09/248-09/2021 від 24.09.2021 до 31.12.2022, що обґрунтовано з боку постачальника введенням військового стану з 24.02.2022, тривалим процесом виготовлення товару, а також блокуванням проведення платежів ТОВ «Автоспецпром» Державною казначейською службою України у Києво-Святошинському районі Київської області.
З урахуванням листа постачальника про продовження співпраці від 21.06.2022 № 21 додатковою угодою № 5 від 28.06.2022 сторони продовжили дію договору до 23.08.2022.
У листі від 19.08.2022 № 46 ТОВ «Автоспецпром» повідомило ДП «Медзакупівлі України» про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за Договором у зв`язку з блокуванням органами Державної казначейської служби України платіжних доручень на загальну суму 7907651,22 грн, що унеможливило розрахунки з постачальниками комплектуючих для переобладнання базових автомобілів. У зв`язку з цим постачальник просив змінити строки поставки товару та строк дії договору, зазначивши про готовність виконати договірні зобов`язання після розблокування відповідних платежів.
З урахуванням листа постачальника про продовження співпраці від 19.08.2022 № 46 додатковою угодою № 6 від 23.08.2022 сторони продовжили дію договору до 21.10.2022.
Крім того, у пункті 5 додаткової угоди № 6 від 23.08.2022 зафіксовано, що укладаючи цю угоду сторони розуміють та усвідомлюють, що на момент її підписання відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні із 24.02.2022 введений воєнний стан (строк дії воєнного стану може бути змінений та/або подовжений в будь-який час після укладання цієї додаткової угоди). Таким чином, сторони усвідомлюють, що Договір буде виконуватися протягом строку дії офіційно встановленого і визнаного воєнного стану, який не буде вважатися сторонами форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) у розумінні Договору.
У листі від 12.10.2022 № 61 ТОВ «Автоспецпром» повідомило ДП «Медзакупівлі України» про передачу на початку березня 2022 року 97 готових автомобілів екстреної медичної допомоги за договорами № 09/211-09/2021, № 09/210-09/2021, № 09/247-09/2021 на загальну суму 106728665,00 грн, а також про укладення з виробником Automobiles Peugeot договору № 190422ASP від 04.01.2022 на придбання 201 базового автомобіля. Зазначено, що оплату за вказані автомобілі було проведено лише 14.07.2022. Постачальник також повідомив, що за договорами № 09/210-09/2021, № 09/212-09/2021, № 09/213-09/2021, № 09/247-09/2021, № 09/248-09/2021 має поставити 201 санітарний транспорт екстреної медичної допомоги загальною вартістю 322099990,40 грн, які після надходження проходять переобладнання та комплектацію медичними виробами. У зв`язку з цим ТОВ «Автоспецпром» просило продовжити строки поставки товару та дії договорів до 28.10.2022.
З урахуванням листа постачальника про продовження співпраці від 12.10.2022 № 61 додатковою угодою № 7 від 21.10.2022 сторони продовжили дію Договору до 28.10.2022.
У листі від 18.01.2023 № 05 ТОВ «Автоспецпром», посилаючись на обставини, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації, несвоєчасним отриманням коштів від Державної казначейської служби України та тривалим відтермінуванням поставки базових автомобілів виробником ТОВ «Пежо Сітроен Україна», повідомило про неможливість виконання в повному обсязі зобов`язань за укладеними договорами. З огляду на наведені обставини постачальник просив врахувати форс-мажорні обставини та укласти додаткові угоди про припинення дії восьми договорів щодо поставки 387 автомобілів, за якими він не міг гарантувати своєчасне отримання та виробництво транспортних засобів.
Водночас ТОВ «Автоспецпром» зазначило, що станом на 18.01.2023 має гарантії від виробника ТОВ «Пежо Сітроен Україна» щодо поставки базових автомобілів для виробництва 101 спеціалізованого АШМД типу 4х2 та 130 Спеціалізованих АШМД типу 4х4, а також гарантувало наявність на складі медичного обладнання відповідно до специфікацій. У зв`язку з цим постачальник просив продовжити строк дії семи договорів, за якими гарантував можливість виконання зобов`язань, та припинити дію восьми договорів, виконання яких він не міг гарантувати у встановлені строки.
З урахуванням листа постачальника про продовження співпраці від 18.01.2023 № 05 додатковою угодою № 8 від 24.01.2023 сторони продовжили дію Договору до 28.04.2023.
Крім того, згідно з пунктом 2 додаткової угоди № 8 від 24.01.2023, керуючись пунктом 3 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», з урахуванням листа постачальника від 13.09.2022 вих. № 62, відповідно до рішення замовника згідно Протоколу № 1634 від 14.10.2022 сторони дійшли згоди внести зміни до Договору, зокрема шляхом викладення пункту 2 Специфікації до Договору (Додаток № l до Договору) у новій редакції.
Відповідно до нової редакції Специфікації змінено найменування товару, який постачальник зобов`язаний поставити. Нове найменування товару: «Спеціалізований автомобіль швидкої медичної допомоги на базі CITROEN JUMPER, тип C (спеціалізований санітарний транспорт (тип C 4Ч2))».
Відповідно до пункту 3 додаткової угоди № 8 від 24.01.2023 постачальник погоджується з тим, що він не звільняється від зобов`язань щодо пені та/або штрафів, передбачених Договором, а також відшкодування замовнику документально підтверджених витрат, спричинених порушенням строків поставки, непередачею (несвоєчасною передачею) продукції у період з 29.10.2022 по дату набрання чинності цією Угодою (включно).
ДП «Медзакупівлі України» сформувало заявку № 1 (Уточнююча № 11) до договору про закупівлю № 09/248-09/2021 від 24.09.2021 (вих. № 05/731-02/2023 від 02.02.2023), відповідно до пункту 4 якої дата поставки обумовленого Договором товару у кількості 49 одиниць визначена до 28.03.2023 включно.
27.04.2023 ТОВ «Автоспецпром» поставило, а ДП «Медзакупівлі України» прийняло Спеціалізований автомобіль швидкої медичної допомоги на базі CITROEN JUMPER, тип C (спеціалізований санітарний транспорт (тип C 4Ч2)) у кількості 23 одиниць згідно з видатковими накладними №№: 26-1, 26-2, 26-3, 26-4, 26-5, 26-6, 26-7, 26-8, 26-9, 26-10, 26-11, 26-12, 26-13, 26-14, 26-15, 26-16, 26-17, 26-18, 26-19, 26-20, 26-21, 26-22, 26-23, а 28.04.2023 – у кількості 26 одиниць згідно з видатковими накладними №№: 26-24, 26-25, 26-26, 26-27, 26-28, 26-29, 26-30, 26-31, 26-32, 26-33, 26-34, 26-35, 26-36, 26-37, 26-38, 26-39, 26-40, 26-41, 26-42, 26-43, 26-44, 26-45, 26-46, 26-47, 26-48, 26-49.
ДП «Медзакупівлі України», посилаючись на порушення строку поставки, звернулось до ТОВ «Автоспецпром» із претензією № 05/4788-08/2023 від 14.08.2023, в якій просило постачальника сплатити пеню та штраф відповідно до виставленого рахунку на загальну суму 5139800,00 грн.
У відповіді на претензію замовника ТОВ «Автоспецпром» у листі № 135 від 11.09.2023 заперечило проти застосування до нього штрафних санкцій, посилаючись на наявність обставин, які, на його думку, не залежали від товариства та мали характер непереборної сили.
Зокрема, постачальник зазначив, що після початку 24.02.2022 військової агресії Російської Федерації та введення в Україні воєнного стану поставка автомобілів від заводу-виробника Citroen неодноразово відтерміновувалася, що унеможливило їх поставку у строки, визначені договорами. На підтвердження форс-мажорних обставин, пов`язаних з веденням військових дій, ТОВ «Автоспецпром» послалося на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.
Крім того, ТОВ «Автоспецпром» послалося на несвоєчасне проведення органами Державної казначейської служби України платежів за комплектуючі та медичне обладнання, зазначивши, що окремі платіжні доручення були повернуті без виконання, а платежі за іншими платіжними дорученнями проведені із затримкою до кількох місяців. За твердженням постачальника, така затримка у проведенні платежів позбавила його можливості своєчасно укомплектувати автомобілі швидкої медичної допомоги та виконати умови договорів.
Також ТОВ «Автоспецпром» повідомило про затримки поставки баз (шасі) для автомобілів швидкої медичної допомоги їх виробниками – ТОВ «Пежо Сітроен Україна» та концерном STELLANTIS. При цьому, за твердженням товариства, виробники посилалися, зокрема, на ризики ввезення автомобілів в Україну в умовах воєнного стану, передачу наявних транспортних засобів для потреб Збройних Сил України, світову кризу у виробництві автомобілів та дефіцит напівпровідників, а також встановлені квоти на виробництво автомобілів для окремих країн.
Посилаючись на сукупність наведених обставин, ТОВ «Автоспецпром» зазначило, що на момент укладення договорів об`єктивно розраховувало на їх належне виконання, однак виникнення обставин, які товариство не могло передбачити та усунути, унеможливило своєчасну поставку автомобілів.
З огляду на викладене та посилаючись на частину першу статті 617 Цивільного кодексу України, ТОВ «Автоспецпром» вважало наявними підстави для звільнення від відповідальності за порушення договірних зобов`язань та просило замовника врахувати наведені обставини і додані документи та звільнити товариство від сплати пені та штрафу, зокрема, за договором № 09/248-09-2021 у зв`язку з наявністю обставин непереборної сили.
Із долучених до відзиву доказів суд установив, зокрема, що у листі Вих. 001-22082022 від 22.08.2022, адресованому керівництву ТОВ «Автоспецпром», ТОВ «Пежо Сітроен Україна» повідомило про істотний вплив військової агресії Російської Федерації проти України та введення воєнного стану на господарську діяльність підприємства і, зокрема, на можливість своєчасного постачання автомобілів CITROЛN JUMPER.
ТОВ «Пежо Сітроен Україна» зазначило, що з перших днів війни представниками військових частин, прикордонної служби та військових адміністрацій у товариства було примусово відчужено понад 550 автомобілів, у тому числі весь склад автомобілів у с. Нові Петрівці (118 автомобілів) та Чорноморську (405 автомобілів).
Також товариство повідомило про істотні зміни логістики постачання автомобілів. До лютого 2022 року всі автомобілі CITROЛN JUMPER, що імпортувалися в Україну, доставлялися морським шляхом, однак у період з лютого по серпень 2022 року українські порти не прийняли жодного морського порома з автомобілями. Унаслідок цього постачання автомобілів морським шляхом стало неможливим, а їх транспортування наземним шляхом було значно складнішим та призводило до істотного збільшення витрат. При цьому обсяги ввезення автомобілів, за інформацією товариства, зменшилися приблизно у 13 разів.
Крім того, ТОВ «Пежо Сітроен Україна» послалося на триваючу світову кризу напівпровідників та інфляційні процеси в Європі, які, за його твердженням, призвели до значного збільшення собівартості виробництва автомобілів. Товариство також зазначило, що Торгово-промислова палата України довідкою від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 підтвердила наявність форс-мажорних обставин для суб`єктів господарювання України у зв`язку із воєнним станом.
Водночас ТОВ «Пежо Сітроен Україна» повідомило, що не відмовляється від виконання своїх договірних зобов`язань перед партнерами, однак на той момент об`єктивно не мало можливості ввезти та поставити ТОВ «Автоспецпром» автомобілі CITROЛN JUMPER за раніше погодженими цінами. Зазначило, що тривалий час намагалося зберегти погоджену вартість автомобілів, приймаючи на себе додаткові витрати, однак подальше зростання витрат унеможливило виконання поставок за попередніми цінами.
У зв`язку з цим ТОВ «Пежо Сітроен Україна» повідомило ТОВ «Автоспецпром» про необхідність перегляду вартості автомобілів та зазначило, що орієнтовна спеціальна вартість базового автомобіля JUMPER FG L2H2 BHDi у виконанні DANGEL 4x4 з опціональною підготовкою під переобладнання для ТОВ «Автоспецпром» становитиме 37700 доларів США у гривневому еквіваленті за курсом на дату інвойсування. При цьому товариство гарантувало виконання договірних зобов`язань за умови перегляду ціни.
У листі вих. 822 від 15.08.2023, у відповідь на адвокатський запит адвоката ТОВ «Автоспецпром», ТОВ «Пежо Сітроен Україна» зазначило, що не є виробником автомобілів та не має можливості безпосередньо впливати на строки їх виробництва і поставки, які у 2021– 2022 роках були істотно ускладнені сукупністю обставин, зокрема дефіцитом напівпровідників, поширенням COVID-19 та військовою агресією Російської Федерації проти України.
Товариство повідомило, що в перші дні повномасштабного вторгнення на потреби Збройних Сил України було примусово вилучено понад 520 нових автомобілів, призначених для поставки державним підприємствам, юридичним та фізичним особам, а ще 149 автомобілів вважалися викраденими. Серед вилучених автомобілів були, зокрема, транспортні засоби, призначені для використання як «карети швидкої допомоги».
Також у листі зазначено, що у зв`язку із закриттям морських портів, через які до війни здійснювалося близько 80% імпорту автомобілів, а також істотними логістичними ускладненнями, пов`язаними з пріоритетним переміщенням гуманітарної, медичної та військової допомоги, всі імпортери, у тому числі ТОВ «Пежо Сітроен Україна», фактично припинили ввезення нових автомобілів в Україну з 24.02.2022 до серпня-жовтня 2022 року. При цьому державними органами не надавалися гарантії щодо непроведення подальшого примусового вилучення нових автомобілів для військових потреб.
За інформацією ТОВ «Пежо Сітроен Україна», перші поставки нових автомобілів були відновлені лише у жовтні 2022 року, при цьому їх обсяг становив менше 300 автомобілів проти 900-1100 автомобілів на місяць у довоєнний період. Товариство вказало, що станом на час надання відповіді довоєнних обсягів імпорту не було відновлено, а неможливість здійснення поставок автомобілів у 2022 році не була зумовлена його виною.
На підтвердження наведених обставин ТОВ «Пежо Сітроен Україна» долучило до листа знеособлені копії двох наказів про примусове вилучення автомобілів та акта примусового вилучення 207 автомобілів, що належали понад десяти власникам. Згідно із зазначеними документами, серед вилучених автомобілів було понад 70 транспортних засобів ТОВ «Пежо Сітроен Україна», у тому числі 40 автомобілів моделей Citroen Jumper та Peugeot Boxer, які, як зазначено у листі, мали поставлятися, зокрема, для ТОВ «Автоспецпром».

ІV. Норми права, які застосував суд; оцінка та висновки суду
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, зобов`язання за яким регулюються статтею 712 Цивільного кодексу України, де визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Водночас порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
Частиною першої статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як установлено судом, відповідно до пункту 4.1 Договору ТОВ «Автоспецпром» зобов`язалося здійснити поставку товару у строк, визначений замовником у заявці на поставку товару. Пунктом 4.6 Договору сторони погодили, що датою поставки товару за Договором вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної та/або акта приймання товару.
Заявкою № 1 (Уточнюючою № 11) від 02.02.2023 позивач визначив строк поставки всіх 49 одиниць товару до 28.03.2023 включно.
Отже, починаючи з 29.03.2023 постачальник вважається таким, що прострочив виконання свого обов`язку щодо поставки товару.
Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що фактична поставка товару відбулася лише 27.04.2023 у кількості 23 одиниць та 28.04.2023 у кількості 26 одиниць.
Таким чином, ТОВ «Автоспецпром» порушило встановлений Договором строк поставки всіх 49 одиниць товару.
Пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Укладаючи договір про закупівлю, сторони передбачили, відповідальність за порушення строків поставки товару. Так, пунктом 9.2. договору визначено, що у разі порушення строку поставки, не передачу (несвоєчасну передачу, повернення з підстав, встановлених цим Договором) товару, прострочення усунення недоліків товару згідно з пунктами 6.3, 7.6, 7.9.3 цього Договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) відсотка від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданого (несвоєчасно переданого, повернутого) товару, за кожний день затримки передачі, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов?язань за Договором, включаючи день виконання такого зобов`язання.
Отже, умовами Договору сторони чітко визначили як підставу відповідальності, так і порядок та розмір її застосування у разі порушення строку поставки.
Суд перевірив здійснений позивачем розрахунок пені за загальний період з 29.03.2023 по 28.04.2023 та встановив, що він відповідає умовам пункту 9.2 Договору, фактичним обставинам поставки та встановленому сторонами порядку обчислення відповідальності.
Таким чином, вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 2318800,00 грн є обгрунтованою.
Позивач, крім пені, просить суд також стягнути з відповідача штраф у розмірі 2821000,00 грн на підставі пункту 9.2 Договору, відповідно до якого за прострочення поставки понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості товару, строк поставки якого порушено.
Позивач, посилаючись на те, що поставка 26 одиниць товару відбулася із простроченням понад 30 днів, розрахував штраф у розмірі 7% від вартості зазначеної партії товару, що становить 2821000,00 грн.
Як уже встановлено судом, відповідно до заявки № 1 (Уточнюючої № 11) від 02.02.2023 кінцевим строком поставки всіх 49 одиниць товару було визначено 28.03.2023 включно.
Фактично 23 одиниці товару відповідач поставив 27.04.2023, а решту 26 одиниць – 28.04.2023.
Отже щодо 26 одиниць товару, поставлених 28.04.2023, зобов`язання було виконано на 31-й календарний день після встановленої сторонами дати поставки.
Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи положення статей 253, 254 Цивільного кодексу України, день фактичного виконання зобов`язання не включається до періоду прострочення, оскільки у цей день перебіг прострочення припиняється його належним виконанням у розумінні статті 599 Цивільного кодексу України.
Подібний підхід щодо визначення періоду прострочення та невключення до нього дня фактичного виконання зобов`язання викладений Верховним Судом у постановах від 13.09.2022 у справі № 910/8901/20, від 11.01.2024 у справі № 910/479/21, від 26.02.2024 у справі № 910/19787/21 та від 18.03.2024 у справі № 910/7658/22.
З урахуванням наведеного щодо 26 одиниць товару, які були поставлені 28.04.2023, період прострочення становить 30 днів, а саме з 29.03.2023 по 27.04.2023 включно.
28.04.2023, тобто на 31-й календарний день після визначеної сторонами граничної дати поставки, відповідач фактично виконав свій обов`язок щодо поставки відповідних 26 одиниць товару. Тому цей день є днем виконання зобов`язання, а не 31-м днем прострочення.
Таким чином, хоча поставка 26 одиниць товару відбулася на 31-й календарний день після спливу встановленого договором строку, прострочення виконання зобов`язання тривало лише 30 днів.
З огляду на це передбачена пунктом 9.2 Договору умова про додаткове стягнення штрафу у розмірі 7% вартості товару застосовується лише у разі прострочення понад 30 днів, тобто за умови, що після спливу 30 днів прострочення зобов`язання залишається невиконаним щонайменше наступного дня.
У спірних правовідносинах такої обставини не встановлено, оскільки на 31-й календарний день відповідач здійснив поставку товару, у зв`язку з чим його зобов`язання щодо поставки припинилося виконанням.
Інше тлумачення призвело б до ототожнення 31-го календарного дня з 31-м днем прострочення, що суперечить правилам обчислення строків, установленим статтями 253, 254 Цивільного кодексу України.
Отже щодо 26 одиниць товару відповідач допустив 30 днів прострочення, але не допустив прострочення понад 30 днів, оскільки на 31-й календарний день здійснив поставку товару.
За таких обставин передбачена пунктом 9.2 Договору умова для застосування штрафу у розмірі 7% вартості товару не настала.
Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога ДП «Медзакупівлі України» про стягнення з ТОВ «Автоспецпром» штрафу в розмірі 2821000,00 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Щодо посилань відповідача на обставини непереборної сили
Заперечуючи проти стягнення неустойки, відповідач посилається на введення в Україні воєнного стану, зупинення роботи підприємства, затримки проведення платежів органами Державної казначейської служби України, а також затримки поставки базових автомобілів їх виробниками.
Суд зазначає, що відповідно до абзацу першого частини першої статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до частин першої, другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
У пункті 1 частини першої статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила – це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Отже, непереборною силою є надзвичайна чи невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що особа, яка порушила зобов`язання, не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.04.2026 у справі № 907/711/24, від 10.03.2026 у справі № 908/1965/24, від 10.02.2026 у справі № 910/4941/24.
Частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» містить невичерпний перелік обставин, що можуть бути визнані форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), до яких належать, у тому числі військові дії.
Верховний Суд сформував ряд ключових висновків під час вирішення спорів із посиланням на форс-мажорні обставини, в тому числі в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.
Зокрема, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.04.2026 у справі № 906/633/25, від 16.04.2026 у справі № 907/711/24, від 10.03.2026 у справі № 908/1965/24, ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності.
Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор або ж обставини непереборної сили – це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас самі по собі, зокрема, збройна агресія проти України, воєнний стан, не можуть автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.
Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 є документом загального інформаційного характеру, не є сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та сам по собі не підтверджує настання форс-мажорних обставин для конкретного суб`єкта господарювання за конкретним договором. Водночас відсутність індивідуального сертифіката сама по собі не позбавляє сторону права доводити форс-мажор іншими доказами, однак такі докази мають підтверджувати саме причинний зв`язок між відповідними обставинами та неможливістю виконання конкретного зобов`язання.
Оцінивши подані відповідачем докази в їх сукупності, суд не встановив наявності такого причинно-наслідкового зв`язку щодо прострочення поставки товару саме у період з 29.03.2023 по 28.04.2023.
Наведені відповідачем обставини переважно стосуються періоду 2022 року, зокрема тимчасового припинення роботи підприємства, затримок проведення платежів казначейством та неможливості доставки автомобілів через морські порти України у перші місяці повномасштабної війни.
Водночас кінцевий строк поставки за спірним Договором був визначений сторонами заявкою № 1 (Уточнюючою № 11) від 02.02.2023 – до 28.03.2023 включно. Тобто спірне прострочення виникло більш ніж через рік після початку повномасштабної збройної агресії, а сам Договір неодноразово змінювався сторонами з урахуванням фактичних обставин його виконання.
Більше того, укладаючи додаткову угоду № 6 від 23.08.2022, сторони прямо погодили, що Договір виконуватиметься протягом строку дії воєнного стану та що такий воєнний стан не вважатиметься сторонами форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) у розумінні Договору.
Отже, відповідач, погодившись із відповідною умовою Договору, не може посилатися на сам факт існування воєнного стану як на безумовну підставу звільнення від відповідальності за порушення строку поставки.
Водночас суд враховує, що сама по собі договірна умова про невизнання воєнного стану форс-мажорною обставиною не виключає можливості доведення сторонами існування конкретних надзвичайних та невідворотних обставин, спричинених війною, які об`єктивно унеможливили б виконання конкретного зобов`язання. Проте відповідач таких обставин, які безпосередньо унеможливили поставку саме 49 автомобілів у строк до 28.03.2023, суду не довів.
Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що відповідач продовжував виконання Договору, а у січні 2023 року повідомив позивача про наявність гарантій виробника щодо поставки базових автомобілів та про можливість виконання зобов`язань за низкою договорів, до яких належав і спірний Договір. Саме з урахуванням такого повідомлення сторони уклали додаткову угоду № 8 від 24.01.2023, якою продовжили строк дії Договору до 28.04.2023.
Таким чином, на момент визначення сторонами кінцевого строку виконання зобов`язання відповідач не заявляв про об`єктивну неможливість поставки товару у відповідний строк, а навпаки підтверджував можливість виконання Договору.
При цьому саме по собі посилання відповідача на затримки поставки шасі виробником, проблеми з оплатою комплектуючих або інші труднощі у господарській діяльності не є достатнім доказом існування непереборної сили.
Щодо посилань відповідача на затримку поставки базових автомобілів (шасі) виробником, суд зазначає таке.
На підтвердження зазначених обставин відповідач посилається, зокрема, на листи ТОВ «Пежо Сітроен Україна» та концерну STELLANTIS від 22.08.2022 № 001-22082022 та від 24.11.2022 № 001-24112022, у яких повідомлено про неможливість здійснення у період з лютого по серпень 2022 року доставки автомобілів CITROEN JUMPER через українські морські порти у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також про реалізацію частини автомобілів, вироблених для українського ринку, на інші ринки. Крім того, у вказаних листах наведено інформацію щодо ризиків ввезення автомобілів в Україну в умовах воєнного стану, дефіциту напівпровідників, тривалих строків виробництва окремих комплектуючих та наявності квот на виробництво автомобілів.
Суд оцінює наведені листи як належні письмові докази існування об`єктивних труднощів із постачанням базових автомобілів та враховує їх під час встановлення причин несвоєчасного виконання відповідачем договірного зобов`язання. Водночас сам по собі зміст цих листів не дає підстав для висновку про автоматичне звільнення відповідача від відповідальності за порушення строку поставки за Договором.
При цьому суд бере до уваги, що відповідно до частини першої статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Водночас законодавець прямо визначив, що не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, та відсутність у боржника необхідних коштів.
Отже, саме по собі посилання відповідача на невиконання або несвоєчасне виконання зобов`язань виробником базових автомобілів, а також на пов`язані з цим труднощі з отриманням необхідних шасі, не є достатнім для звільнення відповідача від відповідальності на підставі статті 617 Цивільного кодексу України. Зазначена норма прямо виключає недодержання обов`язків контрагентом боржника з переліку обставин, які можуть розглядатися як випадок. 
Так само посилання відповідача на дефіцит напівпровідників, виробничі квоти та загальні проблеми автомобільної промисловості не підтверджують наявності непереборної сили щодо конкретного договірного зобов`язання, оскільки з наданих доказів не встановлено, що зазначені обставини мали характер надзвичайних та невідворотних саме для відповідача та об`єктивно унеможливлювали виконання ним Договору № 09/248-09/2021 у строк, визначений заявкою.
Крім того, посилання відповідача на несвоєчасне проведення органами Державної казначейської служби України платежів за комплектуючі та медичне обладнання також саме по собі не підтверджує наявності підстав для звільнення від відповідальності. Зміст частини першої статті 617 Цивільного кодексу України свідчить, що відсутність у боржника необхідних коштів не є випадком у розумінні цієї норми, а тому фінансові труднощі чи неможливість своєчасно здійснити розрахунки з постачальниками не можуть автоматично покладатися на кредитора як підстава для звільнення від договірної відповідальності.
Таким чином, суд бере до уваги наведені відповідачем обставини та надані на їх підтвердження докази, у тому числі листи виробника, однак у їх сукупності вони не доводять наявності таких обставин непереборної сили, які безпосередньо та об`єктивно унеможливлювали виконання відповідачем саме Договору № 09/248-09/2021 у встановлений сторонами строк. Відтак наведені обставини не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення поставки на підставі статті 617 Цивільного кодексу України.
Щодо преюдиційності обставин, установлених у справі № 911/1578/24
Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що обставини, встановлені рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/1578/24, мають преюдиційне значення для цієї справи та автоматично підтверджують наявність форс-мажорних обставин за Договором № 09/248-09/2021.
Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Разом з тим преюдиційне значення мають саме встановлені судом фактичні обставини, а не правова оцінка таких обставин, надана судом у іншій справі, та не висновок про наявність підстав для звільнення від відповідальності за іншим договором.
У справі № 911/1578/24 предметом розгляду було питання щодо відповідальності ТОВ «Автоспецпром» за виконання іншого договору – № 09/528-12/2021 від 28.12.2021. Отже висновки суду у тій справі були зроблені з урахуванням конкретних умов, строків, предмета та доказів щодо виконання саме договору № 09/528-12/2021.
Те, що обидва договори укладені між ДП «Медзакупівлі України» і ТОВ «Автоспецпром» та стосуються поставки спеціалізованих АШМД, саме по собі не означає тотожності обставин їх виконання.
Більше того, у цій справі суд має оцінити наявність причинно-наслідкового зв`язку між конкретними обставинами та порушенням строку поставки за Договором № 09/248-09/2021, кінцевий строк виконання якого сторони визначили до 28.03.2023.
Тому висновок суду у справі № 911/1578/24 про наявність обставин непереборної сили при виконанні договору № 09/528-12/2021 не звільняє відповідача від обов`язку довести, що такі самі або інші обставини об`єктивно унеможливили виконання саме Договору № 09/248-09/2021 у визначений ним строк.
З огляду на наведене посилання відповідача на преюдиційність висновків у справі № 911/1578/24 не спростовує встановленого у цій справі факту прострочення поставки та не є підставою для звільнення ТОВ «Автоспецпром» від відповідальності.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій
Після початку розгляду справи по суті ТОВ «Автоспецпром» подало клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%, у якому просило суд у разі встановлення відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язання зменшити розмір пені та штрафу, заявлених до стягнення.
Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач посилається на повне виконання ним зобов`язання з поставки товару, незначну тривалість прострочення, відсутність негативних наслідків та збитків для позивача, наявність обставин непереборної сили, які, на його думку, зумовили порушення строків поставки, а також вжиття ним усіх можливих заходів для належного виконання договору. Крім того, відповідач зазначає про значний розмір заявленої до стягнення неустойки, можливість настання негативних наслідків її стягнення для його господарської діяльності та виконання інших державних контрактів, з огляду на що просить зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.
Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.
За приписами частини першої статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно із частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
На підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру.
Висновок щодо застосування норм права, зокрема статті 551 Цивільного кодексу України, неодноразово і послідовно викладався Верховним Судом у низці постанов.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.
При цьому, у законодавстві не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у пункті 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20).
Зокрема, Верховний Суд зазначав, що визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Суд врахував, що відповідач виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, а всі 49 одиниць товару були фактично поставлені позивачу.
Проте сам по собі факт повного виконання основного зобов`язання після допущеного прострочення не є безумовною підставою для зменшення неустойки. Неустойка за своєю правовою природою спрямована, зокрема, на стимулювання належного та своєчасного виконання договірного зобов`язання, а тому факт подальшого виконання такого зобов`язання не нівелює наслідків його несвоєчасного виконання.
У даному випадку суд установив, що відповідач порушив погоджений сторонами строк поставки товару, а тому у нього виник обов`язок сплатити передбачену пунктом 9.2 Договору пеню.
При цьому суд враховує тривалість прострочення, однак вона не може бути визнана такою, що за своїм характером є настільки незначною, щоб сама по собі обумовлювати необхідність зменшення погодженої сторонами відповідальності. 
Суд також взяв до уваги, що сторони є суб`єктами господарювання, які при укладенні Договору погодили конкретний строк поставки та конкретний розмір відповідальності за його порушення. При цьому Договір неодноразово змінювався та строк його дії продовжувався, а в подальшому сторони погодили кінцевий строк поставки товару до 28.03.2023. Отже, відповідач мав достатній час для організації виконання взятого на себе зобов`язання та усвідомлював наслідки його порушення.
Посилання відповідача на обставини, пов`язані з військовою агресією Російської Федерації, затримкою казначейських платежів, зупиненням роботи підприємства, затримкою поставки базових автомобілів та інші обставини, наведені у відзиві, судом уже оцінені при вирішенні питання про наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України.
Водночас наведені відповідачем обставини не можуть автоматично визнаватися істотними обставинами для зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не може ґрунтуватися на тих самих недоведених припущеннях про наявність непереборної сили, які суд відхилив при вирішенні питання про звільнення від відповідальності.
Щодо посилання відповідача на відсутність у позивача збитків суд зазначає, що сама по собі відсутність доведених збитків не є достатньою та безумовною підставою для зменшення неустойки, оскільки відповідальність у вигляді неустойки погоджена сторонами саме на випадок порушення строку виконання зобов`язання і має самостійне правове значення.
Крім того, відповідач не надав суду належних та достатніх доказів того, що стягнення пені у визначеному Договором розмірі створює для нього надмірний тягар або загрожує його платоспроможності, унеможливлює виконання інших зобов`язань чи призводить до істотного порушення його майнових інтересів.
Посилання відповідача на наявність інших державних контрактів, можливість виникнення додаткових збитків та ризик негативних наслідків для підприємства саме по собі не підтверджує настання таких наслідків. Відповідачем не надано достатніх доказів, які б дозволяли встановити конкретний розмір таких можливих негативних наслідків, їх неминучість або безпосередній причинний зв`язок зі сплатою пені за цим Договором.
Так само не підтверджено належними доказами доводи відповідача щодо його майнового стану, наявності заборгованості із виплати заробітної плати, ризику неплатоспроможності чи неможливості виконання інших зобов`язань унаслідок стягнення пені.
Не може бути підставою для зменшення неустойки й саме по собі посилання відповідача на його статус національного виробника та постачальника автомобілів швидкої медичної допомоги. Такий статус не звільняє суб`єкта господарювання від необхідності належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань та відповідальності за їх порушення.
Суд також враховує співвідношення розміру належної до стягнення пені із загальною вартістю поставленого товару. Вартість товару за Договором становить 75950000,00 грн, тоді як розмір пені, що підлягає стягненню за встановлений період прострочення, становить 2318800,00 грн, тобто близько 3,05% від загальної вартості товару.
Отже розмір пені, визначений відповідно до погодженої сторонами умови пункту 9.2 Договору, не є таким, що за встановлених у цій справі обставин має ознаки явно надмірного або неспівмірного із допущеним порушенням.
При цьому заявлене відповідачем зменшення на 90% призвело б до стягнення лише 231880,00 грн пені, тобто фактично до нівелювання погодженої сторонами відповідальності за прострочення поставки. Такий розмір відповідальності, на переконання суду, не відповідав би тривалості порушення, обсягу простроченої поставки та інтересу позивача у своєчасному отриманні попередньо оплаченого товару.
Суд звертає увагу на те, що зменшення розміру пені на 90% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (див. постанови Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 05.04.2023 у справі № 910/18718/21 тощо).
Таким чином, оцінюючи в сукупності ступінь виконання відповідачем зобов`язання, тривалість прострочення, характер порушення, розмір пені у співвідношенні із вартістю товару, поведінку сторін, майнові та інші інтереси сторін, а також наведені відповідачем доводи та подані докази, суд не встановив обставин, які в сукупності свідчили б про необхідність зменшення розміру пені.
При цьому суд бере до уваги, що заявлена до стягнення пеня у розмірі 2318800,00 грн відповідає погодженому сторонами розміру відповідальності, нарахована за фактично встановлений період прострочення та не є явно неспівмірною із вартістю товару та характером допущеного відповідачем порушення.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що клопотання ТОВ «Автоспецпром» про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% є необґрунтованим та таким, що не підтверджене належними і достатніми доказами, а тому задоволенню не підлягає.
Водночас суд зазначає, що штраф у розмірі 2821000,00 грн, щодо якого відповідач також просив застосувати зменшення, у цій справі взагалі не підлягає стягненню з огляду на відсутність передбаченої пунктом 9.2 Договору умови про прострочення понад 30 днів, що встановлено судом вище.
Таким чином, клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій підлягає відхиленню, а пеня у розмірі 2318800,00 грн – стягненню з відповідача у повному обсязі.
Враховуючи зазначені вище положення законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково шляхом стягнення з ТОВ «Автоспецпром» на користь ДП «Медзакупівлі України» 2318800,00 грн пені, тоді як у задоволенні вимоги про стягнення 2821000,00 грн штрафу слід відмовити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується пунктом 2 частини першої статті 129 ГПК України, відповідно до якого у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Задовольнити позов частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоспецпром» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Оксамитова, буд. 9; код ЄДРПОУ 38183310) на користь Державного підприємства «Медичні закупівлі України» (01601, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7; код ЄДРПОУ 42574629) 2318800 (два мільйони триста вісімнадцять тисяч вісімсот) грн 00 коп. пені та 27825 (двадцять сім тисяч вісімсот двадцять п`ять) грн 60 коп. судового збору.
3. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до статей 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.08.2026.

Суддя О.В. Щоткін