Харківський окружний адміністративний суд  _61700, _м. _Харків, _майдан _Свободи, _6, _inbox@adm.hr.court.gov.ua, _ЄДРПОУ: _34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 

24 серпня 2026 р. справа № 520/21866/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, 61024, код ЄДРПОУ 45752470) , третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання незаконною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , в якому просить суд:
- визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження №811333086 від 01.06.2026, яку оформила старший державний виконавець В. Фролова 16.07.2026, та скасувати її;
- зобов`язати відповідача продовжити виконавчі дії, щодо виконання вимог рішення суду постановленого у справі №520/8855/25 від 14.10.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження №811333086 від 01.06.2026, яку оформила старший державний виконавець В. Фролова 16.07.2026є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2026 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
У відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм Закону України «Про виконавче провадження», помилковому розумінні змісту судового рішення, яке підлягало виконанню, та фактичному ототожненні повноважень державного виконавця з повноваженнями суду щодо оцінки правомірності дій боржника. Відповідач зазначає, що після відкриття виконавчого провадження боржником було повторно розглянуто заяву позивача, проведено перевірку викладених у ній обставин, підготовлено мотивовану відповідь та повідомлено про результати розгляду заявника і суд. 
Крім того, відповідач зазначив, що виконавчим документом боржника було зобов`язано саме повторно розглянути заяву позивача та надати детальну інформацію про результати її розгляду з урахуванням висновків суду, а не прийняти рішення виключно на користь позивача чи встановити певні юридичні факти. На думку відповідача, матеріалами виконавчого провадження підтверджено виконання боржником саме цих обов`язків. 
Також у відзиві наголошено, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання рішення в повному обсязі, а тому після встановлення такого факту державний виконавець був зобов`язаний винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Водночас відповідач вважав, що доводи позивача фактично зводяться до незгоди зі змістом відповіді боржника та результатами повторного розгляду його звернення, тоді як предметом цієї справи є виключно законність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.
Третя особа подала до суду пояснення, в яких заперечила проти позову та зазначила, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 у справі № 520/8855/25 було виконано в повному обсязі, оскільки повідомлення позивача повторно розглянуто, за результатами розгляду складено довідку та надано відповідь позивачу.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач не обґрунтував правомірність закінчення виконавчого провадження та не навів належних доводів щодо вжиття державним виконавцем передбачених законом заходів. Позивач також зазначив, що державним виконавцем не надано належної оцінки фактичному виконанню боржником рішення суду.
Позивачем подано до суду відповідь на пояснення третьої особи, в якій зазначено, що він не погоджується з доводами третьої особи та вважає, що рішення суду боржником не виконано. Зокрема, позивач зазначив, що направлення його повідомлення до НАЗК не свідчить про належний повторний розгляд, оскільки, на його думку, під час повторного розгляду не було здійснено всіх необхідних заходів для перевірки викладених у повідомленні обставин.
Суддя перебував у щорічній основній відпустці з 10.08.2026 по 23.08.2026.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 по справі №520/8855/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Сухина Олександр Олександрович (вул. Весніна, буд.14, під.1,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61023) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Сухини Олександра Олександровича - начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, стосовно належного та в повному обсязі розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025.
Зобов`язано Сухину Олександра Олександровича - начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 03.04.2025 та надати детальну інформацію про результати попереднього розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
01 червня 2026 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Фроловою Валерією Романівною за виконавчим листом №520/8855/25, виданим Харківським окружним адміністративним судом 02.04.2026 відкрито виконавче провадження ВП №81133086.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській областях міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Фроловою Валерією Романівною закінчено виконавче провадження ВП №81133086 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".
У постанові зазначено, що відповідно до відповіді 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі – Управління) від ДСР НПУ № 69356-2026 від 11.06.2026 (637517) державного виконавця повідомлено, що 21.10.2025 на адресу 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі – Управління) надійшло рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/8855/25 від 14.10.2025, з приводу зобов`язання Управління повторно розглянути повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків Харківського окружного адміністративного суду.
На виконання рішення суду Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/8855/25 від 14.10.2025 співробітниками Управління повторно розглянуто повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025 за вхідним № Р-814.
В ході повторного розгляду повідомлення ОСОБА_1 співробітниками Управління складено довідку № 42766-2025 від 28.10.2025 та вихідним № 122360-2025 від 28.10.2025 надано відповідь заявнику про те, що його повідомлення від 03.04.2025 щодо можливого вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією стосовно першого заступника Височанського селищного голови Михайличенка Івана Олександровича направлено на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції (вих. № 44655-2025 від 14.04.2025) для прийняття рішення щодо проведення повної перевірки декларації.
Також, 29.10.2025 було проінформовано Харківський окружний адміністративний суд вихідним № 122497-2025 щодо виконання рішення суду по справі № 520/8855/25 від 14.10.2025. Додатково, як доказ про виконання рішення суду по справі № 520/8855/25 від 14.10.2025, боржник надав відповідь Управління від ДСР НПУ № 122360-2025 від 28.10.2025 (438562) яка адресована Євгену РИБАЛКУ, лист на адресу Харківського окружного адміністративного суду ДСР НПУ № 122497- 2025 від 29.10.2025 (438724), довідка про результати перевірки інформації викладеної в повідомленні гр. ОСОБА_1 від 03.04.2025(вх.Р-814) від 28.10.2025 за вих.№ 42766-2025 та підтвердження направлення відповіді стягувачу.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VІІІ, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виходячи зі змісту частини 1 статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Статтею 18 вказаного Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Нормами пункту 9 частини 1 ст.39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Верховний Суд у постанові 21.08.2024 у справі № 240/27324/23 сформулював правову позицію щодо застосування пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, згідно з якою виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.
Верховний Суд дійшов висновку, що державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
У ході судового розгляду судом встановлено, що у межах виконавчого провадження ВП ВП №81133086 з примусового виконання виконавчого листа у справі №520/8855/25 на боржника - начальника 7-го управління Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, покладалося зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2025 та надати детальну інформацію про результати попереднього розгляду, з урахуванням висновків суду.
У постанові зазначено, що боржник листом відповідно до відповіді 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі – Управління) від ДСР НПУ № 69356-2026 від 11.06.2026 (637517) державного виконавця повідомлено, що 21.10.2025 на адресу 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі – Управління) надійшло рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/8855/25 від 14.10.2025, з приводу зобов`язання Управління повторно розглянути повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025, з урахуванням висновків Харківського окружного адміністративного суду.
На виконання рішення суду Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/8855/25 від 14.10.2025 співробітниками Управління повторно розглянуто повідомлення ОСОБА_1 від 03.04.2025 за вхідним № Р-814.
В ході повторного розгляду повідомлення ОСОБА_1 співробітниками Управління складено довідку № 42766-2025 від 28.10.2025 та вихідним № 122360-2025 від 28.10.2025 надано відповідь заявнику про те, що його повідомлення від 03.04.2025 щодо можливого вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією стосовно першого заступника Височанського селищного голови ОСОБА_3 направлено на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції (вих. № 44655-2025 від 14.04.2025) для прийняття рішення щодо проведення повної перевірки декларації.
Також, 29.10.2025 було проінформовано Харківський окружний адміністративний суд вихідним № 122497-2025 щодо виконання рішення суду по справі № 520/8855/25 від 14.10.2025. Додатково, як доказ про виконання рішення суду по справі № 520/8855/25 від 14.10.2025, боржник надав відповідь Управління від ДСР НПУ № 122360-2025 від 28.10.2025 (438562) яка адресована ОСОБА_4 , лист на адресу Харківського окружного адміністративного суду ДСР НПУ № 122497- 2025 від 29.10.2025 (438724), довідка про результати перевірки інформації викладеної в повідомленні гр. ОСОБА_1 від 03.04.2025(вх.Р-814) від 28.10.2025 за вих.№ 42766-2025 та підтвердження направлення відповіді стягувачу.
Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин на боржника покладався обов`язок повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2025 та надати детальну інформацію про результати попереднього розгляду, з урахуванням висновків суду, утім матеріали справи не містять первинних документів, в яких відображено виконання судового рішення у справі №520/8855/25. 
Водночас, суд дослідивши надану ОСОБА_1 відповідь Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від ДСР НПУ № 69356-2026 від 11.06.2026 (637517), дійшов висновку, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження не наділений повноваженнями надання юридичної оцінки обґрунтованості, повноти відповіді наданої суб`єктом владних повноважень чи обґрунтованість викладених у відповіді висновків, отже перевірка зазначених обставин виходить за межі повноважень державного виконавця. 
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що, отримавши від боржника документи, які підтверджують повторний розгляд заяви позивача та надання йому відповіді на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 у справі № 520/8855/25, державний виконавець мав підстави вважати рішення суду виконаним та закінчити виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». 
При цьому незгода позивача зі змістом відповіді боржника та результатами повторного розгляду його заяви сама по собі не свідчить про невиконання судового рішення та не є підставою для продовження виконавчого провадження. 
Відтак, суд не встановив протиправності дій державного виконавця під час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 81133086, а тому позовні вимоги про визнання її незаконною та скасування, а також про зобов`язання відповідача продовжити виконавчі дії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не реалізовано такий процесуальний обов`язок, а також не подано відзив на позов, що з урахуванням приписів ч. 4 ст. 159 КАС України може свідчити про визнання позову. 
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог. 
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 9, 19, 139, 241-247, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській та Харківській області Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Ярослава Мудрого, буд. 26, м. Харків, 61024, код ЄДРПОУ 45752470) , третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання незаконною та скасування постанови.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 24 серпня 2026 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ