Справа №678/828/26
Провадження №2-678-508/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року1 селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого-судді Цибульського Д.В.,
при секретарі судового засідання Повх А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залів суду в селищі Летичів в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», представник позивача: Сахарова Ольга Ігорівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

29.05.2026 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЙС» в особі представника Сахарової О.І. в якій вона просить: стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за кредитним договором №995855749 від 23.16.2019 року у розмірі 28040,50 грн.; стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2662,40 грн., та витрати на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 7000 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 23.06.2019 року відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Первісного кредитора - www.moneyveo.ua, зареєструвався на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника; за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів в кредит (далі - Заявка), в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання; пройшов належну перевірку (верифікацію); ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договору; отримав на номер телефону персональний одноразовий ідентифікатор; надав згоду на пропозицію Первісного кредитора на укладення кредитного договору. Кредитний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора YX6786KE У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки., первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 4000 грн. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 10500 грн. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до умов якого та Реєстру прав вимоги №46 від 30.09.2019 року від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого та реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача 11.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №11/07/25-Е. Відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 14.07.2025 року до Договору факторингу №11/07/25-Е до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 34176 грн. Крім того, додатковими угодами до договорів факторингу, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного реєстру права вимоги, а не з дати укладення договору факторингу. Також позивач вказав, що ні вони, ні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого зобов`язання та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Тому станом на день подачі позову сума заборгованості перед позивачем становить 34176 грн., яка складається з: 10500 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 17540,50 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 6135,50 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), однак позивач просить стягнути 28040,50 грн. Окрім заборгованості позивач просить стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову (правничу) допомогу.
29.05.2026 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області, позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно прохальної частини позовної заяви просить суд проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення.
04.06.2026 року до суду через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву від 03.06.2026 року з додатками до нього, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві, а також подав заяву про застосування строків позовної давності.
05.06.2026 року до суду від ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі представника Сахарової О.І. надійшла відповідь на відзив від 04.06.2026 року з додатками до неї, в якій вона просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив та проводити розгляд справи без участі представника позивача.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві міститься його прохання про проведення розгляду справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, зокрема відповідач повідомлявся в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, а також шляхом направлення рекомендованих повісток з повідомленням про їх вручення, однак у судове засідання не з`явився причини неявки суду невідомі.
Справу розглянуто в порядку ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Щодо позовної давності суд зазначає наступне.
За змістом ст.ст.256-258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України).
Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.
Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.
Судом встановлено, що 23.06.2019 року ОСОБА_1 зайшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», де оформив в електронному вигляді заявку на отримання кредиту (анкету встановленої форми), зареєструвалась на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника; за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів в кредит (далі - Заявка), в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання; пройшов належну перевірку (верифікацію); ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договору; отримав на номер телефону персональний одноразовий ідентифікатор; надав згоду на пропозицію Первісного кредитора на укладення кредитного договору. Кредитний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора YX6786KE В такий спосіб 23.06.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора YX6786KE, за умовами якого позичальник отримав 4000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності.
Кредитодавець перерахував кошти в сумі 4000грн. на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 на вказаний відповідачем рахунок, що підтверджено платіжним дорученням від 23.06.2019 року.
Відповідно до п.1.1. Договору кредитодавець зобов`язався надати Кредит у вигляді Кредитної лінії, у розмірі Кредитного ліміту на суму 4000 грн. На умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п.1.4 цього договору.
Відповідно п.1.2 строк дії договору починається з моменту його укладання та становить 29 днів.
Відповідно п.1.4 нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 1,35 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом (далі-процентна ставка»), починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного в п.1.3 цього договору.
Відповідно до п.1.5 З врахуванням положення п.1.4 Договору Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 492,75 (чотириста дев`яносто дві цілих сімдесят п`ять сотих) відсотків річних.
Відповідно до п.4.2.сторони погодили, що у випадку користування Позичальником Кредитом понад строк, встановлений п.1.3 Договору або додатковими угодами між сторонами Зобов`язання Позичальника за цим договором продовжується на весь період фактичного користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п.1.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 1,70 відсотка від суми Крелиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п.1.4.-1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовується правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,70 розповсюджуються на весь період фактичного користування Кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.1,3 Договору.
Також встановлено, що 24.06.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору № 995855749 від 24.06.2019 року якою збільшено суму кредиту на 4000 грн.
12.07.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до Договору №995855749 від 12.07.2019 року якою збільшено суму кредиту на 2500 грн. За умовами додаткових умов ОСОБА_1 на умовах строковості, зворотності, платності збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 10500 грн.
Платіжними дорученнями від 24.06.2019 року на суму 4000 грн. та платіжним дорученням від 12.07.2019 року підтверджується перерахування на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 коштів у розмірі 4000 грн. та 2500 грн. відповідно.
Також факт надання кредитодавцем відповідачу коштів підтверджується інформацією АТ «Державний Ощадний Банк України» від 10.06.2026 року №46/12-11/81194/2016/БТ, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в АТ «Ощадний банк», було емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_3 , фінансовим номером є НОМЕР_5, меморіальним ордером №3445642623 від 14.07.2019 року підтверджено зарахування на рахунок ОСОБА_1 2500 грн., меморіальним ордером №4248226623 від 26.06.2019 року підтверджено зарахування на рахунок ОСОБА_1 4000 грн; меморіальним ордером №2111501123 від 25.06.2019 року підтверджено зарахування на рахунок ОСОБА_1 4000 грн.
Таким чином, суд вважає, що первісний кредитор виконав своє зобов`язання.
Також судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до умов якого та Реєстру прав вимоги №46 від 30.09.2019 року від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача. 
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого та реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача.
11.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №11/07/25-Е. Відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 14.07.2025 року до Договору факторингу №11/07/25-Е до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 34176 грн.
Додатковими угодами до договорів факторингу, підтверджено, що строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору факторингу передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється саме в момент підписання відповідного реєстру права вимоги, а не з дати укладення договору факторингу.
Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №995855749 року від 23.06.2019 року та розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №995855749 року від 23.06.2019 року, заборгованість складає 34176 грн., з яких 10500 грн. - прострочена заборгованість за сумую кредиту; 17540 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 6135,50 грн. - штрафні санкції.
ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», ТОВ «Таліон плюс» та позивач не здійснювало нарахувань за Кредитним договором.
Отже кредитний договір №995855749 року від 23.06.2019 року укладено 23.06.2019 року на 30 днів. Борг мав бути повернутим 22.07.2019 року Протягом вказаного часу борг не було повернуто боржником в будь-яких сумах. Отже, позивач дізнався про порушення свого права і до 22.07.2022 року мав законне право звернутись з вимогою до ОСОБА_1 , тобто протягом 3 років. Із розрахунку за вищевказаним кредитним договором вбачається, що ОСОБА_1 25.07.2019 року здійснив проплату у сумі 155 грн., а відтак перебіг позовної давності починається саме з 25.07.2019 року і закінчується 25.07.2022 року.
Позов подано позивачем ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» 06.05.2026 року.
Разом з тим, Законом України від 15.03.2022 року (набув чинності 17.03.2022 року) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п.п.18 і 19 такого змісту:«18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст.257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Станом на 06.05.2026 року (звернення до суду з позовом у даній справі) воєнний стан на території України діяв і діє на даний час.
У зв`язку з наведеним вище, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку заявлено 29.05.2026 року, заявлено в межах строку позовної давності, оскільки 15.03.2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким, зокрема, позовна давність, визначена у ст.ст.257-259,362,559,681,728,789,1293 ЦК України продовжується на строк дії в Україні воєнного стану, так як останній день трьохрічного строку позовної давності звернення до суду в даному випадку припадає на 26.07.2022 року, тобто під час чинності Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі заявником не пропущено.
Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами ч.1 ст.ст.626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст.1052 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст.525-527 ЦК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн. 
При зверненні до суду з позовною заявою позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь понесені ним витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 7000 грн.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц.
Враховуючи вище зазначені обставини, суд вважає, що судові витрати, понесені позивачем на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 7000 грн., які підтверджені відповідними належними, допустимими та достовірними доказами наявними в матеріалах справи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 81, 137, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273-275, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за кредитним договором №995855749 від 23.16.2019 року у розмірі - 28040,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, судовий збір у розмірі - 2662,40 грн., та витрати на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі - 7000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження м.Київ, вул.Харківське шосе, 19, Київської області, п.і.02175, емейл: fincomace@gmail.com.
Представник позивача: Сахарова Ольга Ігорівна, РНОКПП НОМЕР_4 , місцезнаходження м.Київ, вул.Юрія Поправки, 6, кабінет 13, Київської області, п.і.02094, емейл: ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 15 липня 2026 року.

Суддя: Д.В.Цибульський