Єдиний унікальний номер 448/225/26 
Провадження № 1-кп/448/121/26

В И Р О К
Іменем України

09.09.2026 місто Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді – ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження №72026142500000011 від 30.01.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дрогобич, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, фізичної особи-підприємця, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.222 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 (в режимі відеозв`язку),
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним
1. В період з кінця липня по 04.10.2024 ОСОБА_3 , переслідуючи корисливу мету, спрямовану на приховування від оподаткування вартості автомобіля при його ввезенні на митну територію України, здійснив шахрайство з фінансовими ресурсами, надавши завідомо неправдиву інформацію органам державної влади в особі Львівської митниці Державної митної служби України (далі - Львівська митниця ДМСУ) з метою одержання пільг щодо податків, з наступних фактичних обставин.
Згідно приписів статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 14.1.113 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України митні платежі, це податки, що відповідно до цього Кодексу або митного законодавства справляються під час переміщення або у зв`язку з переміщенням товарів через митний кордон України. Статтею 30 Податкового кодексу України передбачено, що податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку і збору. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Відповідно до ст. 272 Митного кодексу України (далі - МКУ), ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України.
Статтею 276 МКУ визначено, що платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом. Главою 53 розділу XII МКУ регулюються загальні положення щодо пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами.
Відповідно до ст. 364 МКУ, цей розділ регулює умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності.
Стаття 368 МКУ передбачає, що для цілей оподаткування товарів, які перемішуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з Інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів.
Статтею 287 МКУ встановлено, що при ввезенні (пересиланні) на митну територію України товари, визначені відповідно до Закону України «Про гуманітарну допомогу» як гуманітарна допомога, звільняються від оподаткування ввізним митом.
Порядок ввезення на митну територію України гуманітарної допомоги регламентується «Порядком пропуску та обліку гуманітарної допомоги в умовах воєнного стану», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2023 № 953, у відповідності до положень якого формування та або подання декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою здійснюється в електронній формі через єдиний державний інформаційний веб-портал Єдине вікно для міжнародної торгівлі або через автоматизовану систему реєстрації гуманітарної допомоги.
Особа набуває статусу отримувача з моменту автоматичної реєстрації в Єдиному реєстрі, яка здійснюється шляхом присвоєння отримувачу номера отримувача гуманітарної допомоги в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему.
Перед початком декларування товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, отримувач вносить інформацію про такі товари до автоматизованої системи шляхом заповнення електронних форм в електронному кабінеті та/або завантаження в нього документів у порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему.
Пропуск гуманітарної допомоги через митний кордон України та її митне оформлення здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон України без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності шляхом подання декларації у спосіб, визначений цим Порядком.
Перелік товарів, заявлений у декларації, повинен відповідати переліку товарів, інформацію про який внесено до автоматизованої системи під відповідним унікальним кодом гуманітарної допомоги за категоріями та найменуваннями товарів, кількістю місць, кількістю штук та вагою/ об`ємом. Відповідно до норм ст. 215.1 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010, до підакцизних товарів, окрім іншого, відносяться автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів.
Так, з кінця липня - до початку серпня 2024 року (більш точний час досудовим слідством не встановлено) до ОСОБА_3 звернулася невідома особа з проханням знайти й доставити авто марки «BMW Х5» 2006-2007 року з правим кермом, у відповідній комплектації на митну територію України. Останній проінформував ОСОБА_3 , що не має наміру ставити дане авто на облік в сервісному центрі, так як планує використати необхідні йому вузли і агрегати, а решту запчастин розпродати.
Відповідно, ОСОБА_3 вирішив ввезти даний транспортний засіб на митну територію України як гуманітарну допомогу, не сплачуючи податків при розмитнені авто, щоб заробити додаткові кошти.
Так,  ОСОБА_3 , шляхом моніторингу іноземних інтернет майданчиків для продажу та придбання транспортних засобів, за невстановлених слідством обставин, проте не пізніше 18.09.2024 придбав транспортний засіб «BMW Х5» VIN: НОМЕР_1 , 2007 року випуску, і правим кермом та забезпечив його транспортування до населеного пункту м.Перемишль Польської Республіки.
В подальшому у період з 03.10.2024 по 04.10.2024 (більш точний час досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_3 надіслав на месенджер Вотсап ОСОБА_6 , який надавав послуги перевезення та не був обізнаний у протиправних намірах ОСОБА_3 , декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 04.10.2024, із змісту якої вбачається, що транспортний засіб «BMW Х5» VIN: НОМЕР_1 , 2007 року випуску, з правим кермом, планується ввозитись на митну територію України в якості гуманітарної допомоги для подальшої передачі на потреби Збройних Сил України. Водночас, останній запевнив ОСОБА_6 , що вказаний автомобіль є гуманітарною допомогою одержувачем якої є Благодійна організація «Благодійний фонд «ДЕЙМОН» (ЄДРПОУ 45657220, 03194, м.Київ, б-p Руденка Миколи, 14-Д).
Після цього, 04.10.2024 в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці у напрямку в`їзд в Україну по смузі руху «червоний коридор» в`їхав транспортний засіб «BMW Х5» VIN: НОМЕР_1 , 2007 року випуску.
Як підставу для переміщення транспортного засобу на митну територію України, під час забезпечення проходження митних формальностей на Львівській митниці, до митного контролю подано: митну декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 04.10.2024 та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу № НОМЕР_2 .
Відповідно до вказаних документів, в яких містилась неправдива інформація про товар, що визнається гуманітарною допомогою здійснено переміщення в якості гуманітарної допомоги транспортний засіб «BMW Х5» VIN: НОМЕР_1 , 2007 року випуску.
Внаслідок надання ОСОБА_6 , який не був обізнаний у злочинній діяльності ОСОБА_3 , неправдивої інформації до митного органу, шляхом подачі 04.10.2024 митної декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, ОСОБА_3 намагався отримати пільги щодо податків та уникнути митних формальностей співробітниками Львівської митниці, що регулюють пропуск та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами.
Таким чином, ОСОБА_3 надав завідомо неправдиву інформацію органам державної влади, з метою одержання пільг щодо податків.
2. Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.222 КК України, а саме: надання завідомо неправдивої інформації органам державної влади з метою одержання пільг щодо податків.
ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання
3. В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду із угодою про визнання винуватості, укладеної 05.03.2026 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №72026142500000011 від 30.01.2026 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 з участю захисника – адвоката ОСОБА_5 із зазначенням її сторін.
4. Відповідно до даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст.222 КК України, зазначено беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
5. Згідно з умовами угоди ОСОБА_3 , повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.222 КК України.
6. Також, враховуючи те, що встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України – немає, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів, у тому числі гуманітарної допомоги на митну територію України строком на 2 роки.
7. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому, в угоді зазначена дата її складання та вона скріплена підписами сторін.
ІІІ. Мотивами, з яких Суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керується
8. У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Із змісту ст.314 КПК України вбачається, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
9. Відповідно до частини четвертої статті 469 КПК угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких бере участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
10. Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.222 КК України, який враховуючи положення статті 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.
В даному кримінальному провадженні потерпілий участі не бере.
11. У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що він цілком розуміє:
11.1. що він має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
11.2. наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК;
11.3. характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.222 КК України.
12. Крім того зазначив, що він погоджується з видом узгодженого покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
13. Захисник ОСОБА_3 – адвокат ОСОБА_5 , просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 05.03.2026.
14. Суд в порядку статті 474 КПК шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
15. Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.
16. Виходячи з вищевикладеного та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК, вислухавши думку прокурора, який не заперечив щодо затвердження угоди, обвинуваченого та його захисника, Суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 05.03.2026 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №72026142500000011 від 30.01.2026.
17. Призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.
18. Зокрема, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.222 КК України, який відносяться до нетяжкого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання, якими є: щире каяття ОСОБА_3 , яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття, обставини, що обтяжують покарання відсутні, крім того,  ОСОБА_3 раніше не судимий, одружений, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, вказав про наявність у нього заощаджень для сплати штрафу в разі призначення йому узгодженої міри покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 222 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів, у тому числі гуманітарної допомоги на митну територію України строком на 2 роки, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
ІV. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку
19. Речові докази відсутні.
20. Під час проведення досудового розслідування був залучений судовий експерт, витрати на залучення якого склали в загальній сумі 5348 гривень 40 коп. за проведення транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-25/24408-АВ від 27.11.2025.
Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведениої експертизи.
21. Цивільний позов по справі не заявлявся.
22. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
З цих підстав, керуючись пунктом 1 частини третьої статті 314, статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, 
у х в а л и в:
1. Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №72026142500000011 від 30.01.2026, укладену 05 березня 2026 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 .
2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим за частиною першою статті 222Кримінального кодексу України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 березня 2026 року покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (тисячу) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з переміщенням товарів, у тому числі гуманітарної допомоги на митну територію України строком на 2 роки.
3. Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.
4. Речові докази відсутні.
5. Цивільний позов по справі не заявлений.
6. Процесуальні витрати в розмірі 5348 гривень (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 (сорок) копійок за проведення транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/114-25/24408-АВ від 27.11.2025 - стягнути з ОСОБА_3 в користь держави.
7. Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
8. У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
9. Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, – протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.
10. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
11. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Вирок суду виготовлений та проголошений 09.09.2026.
Суддя ОСОБА_7