Справа № 944/5007/24
Провадження №2/944/299/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 року | м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Поворозника Д.Б.,
за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,
представника позивача Тимощука О.І. , 
представника відповідача Станько І.Я. , 
представника третьої особи Піджарка А.Т., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, про позбавлення батьківських прав, 

встановив:

05 вересня 2024 року ОСОБА_5 (після зміни прізвища - ОСОБА_5 ) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивує тим, що вона 22 квітня 2017 року уклала шлюб з ОСОБА_4 . За час шлюбу у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На початку спільного проживання з відповідачем відносини складалися чудово та базувались на взаєморозумінні та взаємоповазі один до одного. Однак з часом у неї з відповідачем почали виникати непорозуміння. Відносини погіршились, появилась нервозність у відносинах, недовіра. Між ними давно припинились шлюбно-сімейні відносини, їх шлюб набув ознак обтяжливої формальності і вони з жовтня 2021 року не підтримували шлюбних відносин. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. 23 травня 2022 року Яворівським районним судом Львівської області було постановлено рішення у справі № 944/1007/22 про розірвання шлюбу між ними. Також нею було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_4 та 21 березня 2022 року Яворівським районним судом Львівської області було винесено судовий наказ у справі № 944/1008/22. Дитина проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Факт відсутності відповідача в житті сина підтверджується його небажання брати участь у вихованні сина, скандалами та домашнім насиллям, яке він вчиняє, коли прибуває на її господарство. Вона неодноразово викликала поліцію та скаржилася на агресивний стан відповідача, його неадекватну поведінку, яка загрожує здоров`ю та психологічному стану дитини. Працівниками правоохоронних органів було проведено розмови та притягнуто до відповідальності ОСОБА_4 за ст. 173-2 КУпАП. Також відповідач має постійні психічні розлади, син його боїться і він для дитини є абсолютно чужим чоловіком, а зустрічі супроводжується стресом для дитини та розладом сну, дитина починає пісяти в ночі в ліжко від пережитого стресу. ОСОБА_4 як батько ОСОБА_7 повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, байдужий до його здоров`я, не бере участі у його вихованні, навчанні, не цікавляться ним, не допомагає матеріально. Фактично відповідач використовує дитину як знаряддя для помсти їй за розірвання шлюбу, однак дитина постійно терпить його психологічні знущання та переживає стрес. Такі дії відповідача відображаються на навчанні сина і підтверджуються характеристикою, отриманою з Бунівської гімназії імені Юрія Липи. Зазначені вище обставини відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_7 . 
Ухвалою від 11 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання. 
24 січня 2025 року представник відповідача адвокат Станько Т.Р. подав відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити. 
На обґрунтування відзиву зазначає таке. Щодо погіршення шлюбно-сімейних відносин між позивачем та відповідачем, то такі відносини з часом можуть зазнавати змін, іноді вони погіршуються, що в окремих випадках призводить до розлучення. Незважаючи на це, такий розвиток подій не повинен впливати на забезпечення права дитини на належне виховання з боку обох батьків. Як мати, так і батько зобов`язані брати активну участь у житті дитини, забезпечуючи їй комфортні умови для розвитку, турботу та підтримку незалежно від їхніх стосунків між собою. Особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №320/5094/19, від 21 квітня 2022 року у справі № 756/15048/20, від 22 листопада 2023 року у справі № 320/4384/18. 
Щодо нездатності відповідача підтримувати нормальні сімейні та дружні взаємовідносин, то на даний час, відповідач проживає разом із матір`ю вдвох, оскільки його батько зник безвісти під час виконання бойових завдань у районі ведення бойових дій. У таких обставинах відповідач є єдиним чоловіком, який може надавати матері необхідну допомогу по господарству, виконувати важку фізичну роботу та забезпечувати підтримку в повсякденному житті. Мати та рідний брат, який проживає окремо, ніколи не скаржилися на його поведінку, а сусіди й родичі також відгукуються про нього позитивно. Окрім цього, відповідач активно займається спортом, зокрема футболом, представляючи місцеву футбольну команду на змаганнях і спортивних заходах, що підтверджує його соціальну активність, дружні стосунки з тренером і командою. Його спортивні досягнення заслуговують на високу оцінку та повагу. 
Щодо стягнення аліментів з відповідача, зазначає, що він сумлінно щомісяця сплачує аліменти та ніколи не мав заборгованості за їх сплатою. Це є доказом його відповідального ставлення до батьківських обов`язків і бажання брати участь у вихованні дитини, незважаючи на факт розірвання шлюбу. Така фінансова підтримка свідчить про його прагнення забезпечити дитині належні умови для розвитку, навіть попри розбіжності у стосунках між батьками. Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 23 квітня 2020 року у справі № 420/1075/17 зазначає, що факт стягнення аліментів на утримання дитини не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. А наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. 
Щодо агресивного стану та поведінки відповідача, зазначає, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Яворівської міської ради від 30.05.2024 № 182, відповідачу ОСОБА_4 було встановлено порядок побачень з його малолітнім сином, а саме - два рази на місяць за попередньою згодою та в присутності матері дитини. А матір дитини ОСОБА_8 зобов`язали не чинити перешкод батьку у спілкуванні та вихованні його малолітнього сина. Проте, позивач систематично перешкоджає батькові у спілкуванні та вихованні їхнього спільного сина, висловлюючи своє категоричне небажання щодо будь-яких зустрічей відповідача з дитиною. Така поведінка є прямим порушенням приписів вищезазначеного рішення виконавчого органу, яке гарантує право батька брати участь у житті дитини. Позивач забороняє синові спілкуватися з батьком навіть телефоном і вдається до грубощів стосовно відповідача, демонструючи недоброзичливе ставлення. Така поведінка з боку позивача не лише обмежує право батька на участь у вихованні дитини, але й провокує у відповідача нервовий зрив, зважаючи на його наявне психічне захворювання. Позивачу достеменно відомо про стан здоров`я відповідача, однак вона свідомо зловживає цією обставиною, створюючи додаткові стресові ситуації та навмисно провокує відповідача на конфлікт. Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією додається. Також варто взяти до уваги позицію судів, що викладена у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 30. 03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», де зазначено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. 
Щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, зазначає, що 15.01.2025 він надіслав адвокатський запит № 15/01-01 до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області щодо надання інформації про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. У своїй відповіді, правоохоронні органи зазначають, що матеріали про адміністративне правопорушення не складались та ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за діяння вказані у зверненнях ОСОБА_8 не притягався. 
Щодо психічних розладів дитини, спричинених зустрічами із батьком, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту того, що їхній малолітній син зазнає стресу та психічних розладів після зустрічі із батьком. Окрім цього, із характеристики, виданої школою, де навчається син, зазначено, що він активний, жвавий, інколи неуважний, але старається у навчанні. Така поведінка є цілком характерною та прийнятною для хлопчиків його віку. У характеристиці не міститься жодних вказівок на наявність у дитини психологічних розладів, а зокрема, що вони спричинені зустрічами із батьком, що свідчить про його нормальний розвиток і соціальну адаптацію в шкільному середовищі. 
Щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, зазначає, що він дотримується графіку побачень зі своїм сином, проте позивач регулярно перешкоджає йому в реалізації цього права. Крім того, відповідач своєчасно сплачує аліменти, що є підтвердженням його відповідального ставлення до фінансового забезпечення дитини. Відповідач пропускає побачення із сином у випадках, коли виїжджає тимчасово за кордон. Доказом цього є копії закордонного паспорта з відповідними позначками про перетин кордону, які додаються до справи. Відповідач також проявляє ініціативу щодо фізичного розвитку та соціальної адаптації сина, зокрема намагався записати його до секції з футболу, водив на заняття, таким чином здійснюючи турботу про здоров`я та розвиток дитини. Також відповідач дарує подарунки синові, наприклад, нещодавно зробив подарунок до Дня святого Миколая. Така поведінка свідчить про щире бажання відповідача брати активну участь у вихованні сина. Відповідне дбайливе ставлення до сина і прагнення відповідача брати участь у його вихованні також підтверджуються Висновком про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 , який затверджений рішенням Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 17.12.2024 № 465. Згідно з Характеристикою від 18.11.2024 № 8238, виданою Виконавчим комітетом Яворівської міської ради, жодних скарг чи зауважень на адресу відповідача ніколи не надходило, що свідчить про його відповідальність і належну поведінку. 
Беручи до уваги вищенаведену інформацію, сукупність усіх доказів та керуючись чинним законодавством і судовою практикою, варто зробити такі висновки. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене твердження узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 ст. 164 Сімейного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, а саме позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини ( ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Вкрай важливим є те, що надані позивачем до суду докази є недостатніми та такими, що не свідчать про злісне ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками та його винну поведінку щодо дитини. Сплата аліментів свідчить про виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне. 
Ухвалою від 12 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Позивач ОСОБА_3 судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. 
Додатково зазначила, що кожен прихід відповідача до дитини травмує сина, оскільки відповідач приїжджає без дозволу та попереднього узгодження з нею, агресивно з`ясовує з нею стосунки в присутності сина, одного разу штовхнув її, дитина боїться цього, переживає стреси, вона водить з приводу цього дитину до психолога. Відповідач не виконує даних дитині обіцянок, наприклад щодо придбання інвентаря для риболовлі. Рішенням виконкому вирішено зустрічі відповідача з дитиною проводити в її присутності, вона неодноразово пропонувала відповідачу час та місце, однак він не приїжджав, посилаючись на зайнятість, зокрема, футбольні матчі. Вона не хоче відпускати сина самого з відповідачем, оскільки це негативно впливає на нього. Відповідач лише сплачує аліменти, але не бере жодної іншої участі в утриманні сина. Вважає, що відповідач повністю усунувся від виховання і утримання сина після їх розлучення. При цьому, за час їх перебування у шлюбі і спільного проживання відповідач також майже не брав участі у вихованні та догляді сина. Вона намагалася залучити відповідача до виховання та догляду сина, зокрема, через заняття спортом, наприклад, вони спільно записали сина на секцію боксу, але після цього відповідач жодного разу не цікавився цим. В неї зараз є інший чоловік, він добре ставиться до її сина, той навіть інколи називає його татом, хоч вона до цього його ніколи не спонукала. Відповідач не часто приїжджав до сина, при тому кожного разу метою його приїзду було не побачення з сином, а з`ясування стосунків з нею. Спілкування відповідача з сином відбувається лише на такому рівні, що він питає сина як у нього справи, водночас, вона ніколи не чула, щоб відповідач щось пояснював синові, навчав, розповідав. Відповідач сам ніколи не цікавиться потребами сина, каже, що він сплачує аліменти. Вона не забороняє відповідачу і сину спілкуватись по телефону, син інколи сам не хоче з ним спілкуватись. До сина відповідач агресії не проявляв, лише до неї в присутності дитини. 
Представник позивача ОСОБА_10 адвокат Тимощук О.І. в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав, надав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві. 
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги заперечив, підтримав пояснення, наведені у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити. 
Пояснив, що розірвав шлюб з позивачкою у 2022 році, після розлучення син залишився проживати з нею. Оскільки позивач перешкоджала йому спілкуватись з дитиною, він звернувся до органу опіки і піклування, де йому було визначено графік побачень із сином, але позивач не виконував цього рішення, перешкоджала йому бачитись і спілкуватись із сином, заблокувала його мобільний номер, погрожувала йому. Він неодноразово звертавс яв міську раду з цього приводу. Син прихильний до нього, хоче бачитись з ним, спілкуватись, проводити час. Він постійно купує синові необхідні речі, які той просить, надає матеріальне утримання. Від хоче частіше бачитися з сином, брати участь в його вихованні. Раніше, коли він приходив до сина, позивач та її родичі перешкоджали йому, постійно провокували, через що він нервував, конфліктував з ними. Згодом він близько пів року не приходив до сина, щоб заспокоїтися. Після цього ситуація покращилася. Вчителі в школі не дозволяли бачитись йому з сином, бо позивач їх про це попросила, в школу приходив один раз, після більше ні. Він перебуває на обліку в психіатра. Причиною є те, що близько 10 років тому в Польщі в нього була депресія, лікував медикаментами, не знає, який діагноз. На даний час його психічний стан хороший, сильно допомагають заняття спортом. Над ним встановлено догляд, раніше доглядала мама, зараз брат. Аліменти на утримання сина сплачує постійно, заборгованості не має. 
В судовому засіданні представники відповідача адвокати Станько Т.І. і Станько І.Я. позовні вимоги заперечили, надали пояснення, аналогічні наведених у відзиві, просили у задоволенні позову відмовити. 
Представники третьої особи Виконавчого комітету Яворівської міської ради як органу опіки і піклування Дида І.С. і Піджарко А.Т. в судовому засіданні підтримали висновок щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав. Вважають, що відсутність факт свідомого ухилення відповідача від виконання його батьківських обов`язків, а тому відсутні підстав для позбавлення його батьківських прав. Відповідач цікавиться життям дитини, хоче бачитися з ним, звертався з цього приводу до органу опіки і піклування, йому було встановлено графік побачень, але позивачка не виконувала його. Відповідач неодноразово приходив у Службу в справах дітей міської ради, просив вплинути на позивачку. 
У судовому засіданні 06 червня 2026 року відповідно до норм ч. ч. 1, 2 ст. 244 Цивільного процесуального кодексу України після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та, зважаючи на складність справи, відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 18 червня 2026 року. 
Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, представників відповідача, представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 
Суд встановив, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірвано рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 травня 2022 року.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим 20 жовтня 2017 року Виконавчим комітетом Калинівської сільської ради Яворівського району Львівської області.
Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області №215 від 29 березня 2024 року ОСОБА_3 зареєстрована в с. Шутова Яворівського району Львівської області, також з нею зареєстрований її син ОСОБА_7 .
Також судом встановлено, що судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 21 березня 2022 року вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення повноліття дитиною. 
Згідно відповіді на звернення ОСОБА_3 з Яворівського РВП ГУНП №1897/04/64 від 07 березня 2024 року вказано, що в ході проведення перевірки скеровано подання у КНП «Яворівської ЦРЛ». При надходженні відповіді, Яворівським РВП ГУНП у Львівській області за необхідності буде здійснено супровід ОСОБА_4 на стаціонарне лікування у медичний заклад. Матеріали перевірки, що зареєстровано в ІКС «ІПНП» (журналі ЄО) від 22.02.2024 № 1897, скеровано в архів Яворівського РВП ГУНП у Львівській області. 
Згідно відповіді на звернення ОСОБА_3 з Яворівського РВП ГУНП №3161/04/64 від 01 квітня 2024 року до ОСОБА_4 було проведено відповідні заходи у зв`язку з вчиненням ним 25.03.2024 року адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП, а саме в силу того, що останній перебуває на обліку в лікаря-психіатра, з його матір`ю, яка являється йому опікуном, було проведено профілактичне спілкування, щодо недопущення вчинення протиправних дій її сином в майбутньому. 
Згідно відповіді на звернення ОСОБА_3 з Яворівського РВП ГУНП №Ф-2/01/64 від 08 квітня 2024 року повідомляють, що 22.02.2024 до Яворівського РВП ГУНІ у Львівській області надійшла заява щодо неправомірних дій колишього чоловіка ОСОБА_4 . Дане звернення 22.02.2024 зареєстровано в ІКС ІПНП (ІП «Єдиний облік») Яворівського РВІ ГУНІ у Львівській області за №1897 та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян»;
25.03.2024 до Яворівського РВП ГУНІ у Львівській області надійшла заява щодо неправомірних дій колишнього чоловіка ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , яке виразилось у вчиненні відносно неї психологічного насильства та погрозами фізичною розправою. Дане звернення 25.03.2024 зареєстровано в ІКС ІПНП (ІП «Єлиний облік») Яворівського РВП ГУНП у Львівській області за №3161 та розглянуто відповідно до Закону України «Про звернення громадян». 
Відповідно до протоколу №7 засідання з комісії питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області від 23 травня 2024 року в складі членів комісії Михасяк К.В. , Гринів М.В. , Піджарко А.Т. , Глинка М.С. , Качмар С.О. , Фульмес А.В. вирішили рекомендувати органу опіки та піклування, встановити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , наступний порядок побачень з його малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: два рази на місяць за попередньою згодою та в присутності матері дитини - ОСОБА_8 , а ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці АДРЕСА_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні з його малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 23 травня 2024 року, рішенням Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №182 від 30 травня 2024 року встановлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , наступний порядок побачень з його малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: два рази на місяць за попередньою згодою та в присутності матері дитини - ОСОБА_8 . ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці АДРЕСА_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні з його малолітнім сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Контроль за виконанням, даного рішентя покласти на заступника міського голови з питань виконавчих органів ради Катерину Михасяк.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 виданого 16 грудня 2024 року ОСОБА_4 являється інвалідом 2 групи, також йому призначено грошову допомогу у розмірі 2361,00 грн.
Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААВ №746821 ОСОБА_4 являється інвалідом 2 групи внаслідок загального захворювання.
Рішенням Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №465 від 17 грудня 2024 року затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , контроль за виконанням даного рішення покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Михасяк К. В даному висновку вказано таке. Питання розглянуто комісією захисту прав дитини при виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області та не встановлено вагомих підстав доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 . Так, позбавлення батьківських прав є заходом крайнього впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов?язків і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення батьком від виконання своїх батьківських обов?язків, та з урахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дитини. Враховуючи те, що батько любить свого сина, бажає надалі спілкуватися з ним, матеріально допомагати, категорично проти позбавлення його батьківських прав, виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області, як орган опіки та піклування, вважає, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків і не виявила фактів, які б підтверджували свідоме ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини.
Відповідно до характеристики наданої Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області №8238 від 18 листопада 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українець, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . Скарг від жителів міста на ОСОБА_4 не надходило, зауважень з боку Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області немає. Депутатом Яворівської міської ради не обирався. Відомості щодо кримінальної відповідальності у Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області відсутні.
Згідно з відповіді Яворівського РВП ГУНП №21426-2025 від 21 січня 2025 року на адвокатський запит адвоката Станька Т., вказано, що відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах розгляду вищевказаних матеріалів відповідно до інформації ІКС «ІПНП» працівниками Яворівського РВП матеріали про адміністративне правопорушення не складались та ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за діяння вказані у зверненнях ОСОБА_8 не притягався.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 21 січня 2025 НОМЕР_5, проведений Гірою О.В. державним виконавцем Яворівського ВДВС при примусовому виконанні судового наказу №944/1008/22 виданого 21.03.2022 року Яворівський районним судом Львівської області про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 17.03.2022 року і до його повноліття, встановлено, що заборгованість боржника ОСОБА_4 зі сплати аліментів відповідно до вищезгаданого виконавчого документа станом по грудень 2024 року відсутня, переплата становить 2031,62 грн. 
У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Згідно із ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. 
Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України).
У постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 344/6374/18, зазначено, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. 
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 
Верховний Суд зауважив, що батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, тому погіршення особистих стосунків батьків самих дітей не є підставою для позбавлення батьківських прав.
За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявності конфлікту між колишнім подружжям, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільних дітей, а також те, що мати дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення її батьківських прав. 
З врахуванням наведеного вище, у справі, що розглядається, суд зазначає, що позивач не надала беззаперечних доказів, які б свідчили про вчинення винної поведінки відповідача та злісного ухилення від ним виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. 
Зокрема, суд враховує наявність неприязних відносин між сторонами, що є наслідком обмеження відповідача здійснити заходи щодо виконання своїх батьківських обов`язків. 
При цьому, аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, необхідно зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Отже, позбавлення батьківських прав, як вже наголошувалося вище, є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. 
Водночас, суд встановив, що відповідач не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки, бажає спілкуватися з дитиною, що підтверджується, зокрема, його поведінкою і доводами під час розгляду даної справи, а також фактом звернення до органу опіки і піклування із заявою про встановлення йому графіку побачень з сином та встановлення йому такого графіку, сплату аліментів на підставі судового наказу, що також не спростовано позивачкою. 
Так, відповідно до рішення Виконавчого комітету Яворівської міської ради від 30.05.2024 № 182, відповідачу ОСОБА_4 було встановлено порядок побачень з його малолітнім сином, а саме - два рази на місяць за попередньою згодою та в присутності матері дитини. 
Також суд враховує, що у відповіді на адвокатський запит представника відповідача від 15.01.2025 № 15/01-01 Яворівський РВП ГУ НП у Львівській області повідомив, що матеріали про адміністративне правопорушення не складались та ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за діяння вказані у зверненнях ОСОБА_8 не притягався. 
Згідно з Характеристикою від 18.11.2024 № 8238, виданою Виконавчим комітетом Яворівської міської ради, жодних скарг чи зауважень на адресу відповідача ніколи не надходило, що свідчить про його відповідальність і належну поведінку. 
Щодо психічних розладів дитини, спричинених зустрічами із батьком, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту того, що їхній малолітній син зазнає стресу та психічних розладів після зустрічі із батьком. Окрім цього, із характеристики, виданої школою, де навчається син, зазначено, що він активний, жвавий, інколи неуважний, але старається у навчанні. Така поведінка є цілком характерною та прийнятною для хлопчиків його віку. У характеристиці не міститься жодних вказівок на наявність у дитини психологічних розладів, а зокрема, що вони спричинені зустрічами із батьком, що свідчить про його нормальний розвиток і соціальну адаптацію в шкільному середовищі. 
Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що така поведінка відповідача дає підстави вважати, що останній не нехтує інтересами дитини та не бажає розривати зв`язки з сином, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. 
Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі № 211/2091/20. 
Також факт стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача аліментів на утримання дитини не може свідчити про свідоме ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. 
Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 420/1075/17. 
А особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. 
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №320/5094/19, від 21 квітня 2022 року у справі № 756/15048/20, від 22 листопада 2023 року у справі № 320/4384/18. 
Враховуючи наведені вище обставин, встановлені в ході розгляду справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, описані правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_3 не довела свідомого нехтування відповідачем ОСОБА_4 своїми батьківськими обов`язками відносно їх дитини ОСОБА_7 , відповідно, відсутні правові підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. 
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 244, 263, 265, 268, 280, 281, 282, 284 ЦПК України, 
вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. 
Повне судове рішення складене 18 червня 2026 року. 
Повне найменування учасників справи: 
позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; 
відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; 
третя особа - Виконавчий комітет Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, код ЄДРПОУ 04056032, юридична адреса: Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Львівська, 15. 

Суддя Д.Б. Поворозник