УХВАЛА

17 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 903/953/25 
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Васьковського О. В. - головуючого, Бенедисюка І. М., Зуєва В. А., Кібенко О. Р., Малашенкової Т. М., Пєскова В. Г., 
за результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Першого заступника Рівненської обласної прокуратури
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду (головуючий - Тимошенко О.М., судді: Крейбух О.Г., Коломис В.В.) від 05.03.2026
за позовом Заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради
до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Супернова"
про стягнення 2 069 030 грн 33 коп.,

ВСТАНОВИВ:
1. Заступник керівника Луцької окружної прокуратури (далі - Прокурор) звернувся до суду в інтересах держави в особі Луцької міської ради (далі - Рада, Позивач) з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Супернова" (далі - Кооператив, Відповідач) про стягнення 2 069 030 грн 33 коп., з яких: 1 758 117 грн 41 коп. безпідставно збережених грошових коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, 244 230 грн 01 коп. інфляційних втрат та 66 682 грн 91 коп. 3 % річних за користування безпідставно збереженими коштами пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. 
2. Позов обґрунтований невиконанням Відповідачем обов`язку щодо сплати пайової участі, що є порушенням права Позивача на отримання цих коштів, яке підлягає захисту, у зв`язку з чим спірна сума підлягає стягненню з Відповідача як замовника будівництва, що без достатньої правової підстави за рахунок Позивача зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту.
3. Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.11.2025 позов Прокурора задоволено та стягнуто з Відповідача на користь Позивача 2 069 030 грн 33 коп., з яких: 1 758 117 грн 41 коп. безпідставно збережені кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, 244 230 грн 01 коп. інфляційних втрат та 66 682 грн 91 коп. 3 % річних.
4. Судове рішення мотивоване невиконанням законодавчо закріпленого обов`язку Відповідача у 2020 році звернутися до Позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 (дозвіл на виконання будівельних робіт від 02.07.2019) і до введення його в експлуатацію (сертифікат від 18.06.2024) сплатити пайовий внесок, що надає право Позивачу на стягнення цих коштів відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
5. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 за результатами розгляду апеляційну скаргу Відповідача задоволено, рішення Господарського суду Волинської області від 18.11.2025 скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
6. Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване виникненням обов`язку сплатити кошти пайової участі безпосередньо з початку будівництва об`єкта (зведення), а не з моменту отримання дозволу на виконання будівельних робіт, через що, враховуючи початок будівництва на спірних об`єктах (другої та третьої черг) у 2021 році, обов`язок зі сплати коштів пайової участі у замовника був відсутній. При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що застосування у розрахунку суми позову показника опосередкованої вартості будівництва житла на території Волинської області, який не був чинним на момент видачі дозволу на будівельні роботи, є неправомірним.
7. Не погодившись з рішенням апеляційного суду, Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026, а рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 залишити в силі.
8. В обґрунтування касаційних вимог Прокурор, зокрема, посилається на підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про застосування судом апеляційної інстанції норм статей 26, 30, 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції станом на 02.07.2019), пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-ІХ (далі - Закон № 132-ІХ), Показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 23.04.2024 № 351 без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22, від 23.05.2024 у справі № 915/149/23, від 15.08.2024 у справі № 914/2145/23, від 19.02.2025 у справі № 903/468/24, від 24.06.2025 у справі № 911/1654/24 (щодо визначення початку виконання будівельних робіт саме з моменту отримання замовником дозволу на виконання будівельних робіт); а також у постановах Верховного Суду від 15.08.2024 у справі № 914/2145/23, від 17.12.2024 у справі №9 03/283/24, від 20.03.2025 у справі № 903/601/24, від 20.02.2025 у справі № 918/618/24, від 20.05.2025 у справі № 915/476/24, від 17.02.2026 у справі №918/848/25 (щодо здійснення обрахунку розміру пайової участі на підставі основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, чинних на момент прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію).
9. Ухвалою Верховного Суду від 13.05.2026 у цій справі відкрито касаційне провадження за скаргою Прокурора на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 та касаційну скаргу призначено до розгляду.
10. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.06.2026 (головуючий - Студенець В.І., судді: Бакуліна С. В., Баранець О. М.) справу передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - ОП КГС ВС) на підставі частини другої статті 302 ГПК України з тих підстав, що колегія суддів Касаційного господарського суду (судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів секретаріату Касаційного господарського суду) вважає за необхідне:
відступити від висновку у застосуванні положень абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX, викладеного, зокрема у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.05.2026 у справі № 916/1281/25 (Власов Ю. Л. - головуючий, судді: Бенедисюк І. М., Булгакова І. В.), ухваленої у складі колегії суддів з іншої судової палати (судової палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством), згідно з яким "розмір пайової участі для замовника будівництва у населеному пункті відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX має проводитись з урахуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, які були чинні станом на момент введення об`єкта будівництва в експлуатацію".
11. При цьому, передаючи цю справу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - ОП КГС ВС), колегія суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 24.06.2026 зазначила про існування різної судової практики Верховного Суду у подібних правовідносинах з огляду на наявність висновку, сформульованого у подібних із цією справою правовідносинах у постанові Верховного Суду від 09.12.2025 № 914/169/25, ухваленій у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду (Губенко Н. М. - головуюча, судді: Кондратова І. Д., Студенець В. І.), згідно з яким визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва здійснюється саме на момент початку будівництва, що протилежний тим висновкам, що викладені у постанові Верховного Суду від 07.05.2026 у справі № 916/1281/25, від яких колегія суддів у цій справі вважає за необхідне відступити (пункт 10). 
При цьому висновки, що аналогічні тим, що сформульовані у постанові Верховного Суду від 07.05.2026 у справі № 916/1281/25, від яких колегія суддів у цій справі вважає за необхідне відступити, сформульовані також у інших постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (судової палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду): від 20.03.2025 у справі № 903/601/24, від 21.05.2026 у справі № 916/67/25, від 28.5.2026 у справі № 922/1993/25, що зумовило необхідність формування єдиної правозастосовчої практики з порушеного згідно з касаційною скаргою у цій справі питання.
12. Склад суддів об?єднаної палати Касаційного господарського суду визначений відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2026 у складі Верховного Суду: Васьковського О.В. (головуючий), Бенедисюка І. М., Зуєва В. А., Кібенко О. Р., Малашенкової Т. М., Пєскова В. Г.
13. Перевіривши матеріали справи, Суд дійшов висновку про прийняття до розгляду цієї справи об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, з огляду на існування різної судової практики Верховного Суду у подібних із цією справою правовідносинах щодо застосування положень абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX (пункти 10, 11 цієї ухвали), а відповідно і обґрунтованість визначених в ухвалі від 24.06.2026 мотивів для передачі цієї справи на розгляд ОП КГС ВС.
14. У цьому висновку Суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
Крім цього відповідно до приписів частини п`ятої статті 302 цього Кодексу суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Відповідно до частини четвертої статті 303 ГПК України про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.
15. При цьому, подібність правовідносин необхідно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 (провадження №14-166цс20).
16. Подібність правовідносин у цій справі та у справах № № 903/601/24, 916/1281/25, 916/67/25, 922/1993/25, 914/169/25 полягає у тому, що у всіх цих справах 1) стороною (позивачем) є орган місцевого самоврядування як суб`єкт права вимоги до замовників будівництва про стягнення до бюджету безпідставно збережених ними коштів, що підлягають перерахуванню замовниками будівництва для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі), а відповідачем - відповідний замовник будівництва; 2) предметом спору є безпідставно збережені замовником будівництва кошти пайової участі; 3) спірне питання стосується моменту, станом на який визначається розмір пайової участі замовника будівництва, який підлягає сплаті ним (на момент початку будівництва або на момент введення об`єкта в експлуатацію, з яким закон прямо пов`язує граничний строк сплати).
17. Суд також звертає увагу, що в ухвалі від 24.06.2026 про передачу цієї справи на розгляду ОП КГС ВС, колегія суддів зазначила, що справа № 914/169/25 ухвалою від 09.12.2025 також передавалась на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у зв`язку з існуванням постанов Верховного Суду, ухвалених у подібних правовідносинах, з різним підходом до тлумачення абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні".
Однак, Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ухвалою від 19.12.2025 повернула справу № 914/169/25 на розгляд відповідній колегії з висновком про те, що у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20 Велика Палата Верховного Суду вказала, що пайовий внесок має бути розрахований на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у відповідача обов`язку щодо сплати пайового внеску, а не на той момент, коли позивач дізнався про його несплату відповідачем.
Відтак, на переконання об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, у подібних правовідносинах наявний висновок з питань, окреслених в ухвалі колегії суддів від 09.12.2025, і такий викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20.
18. Між тим, в ухвалі від 24.06.2026 про передачу цієї справи на розгляду ОП КГС ВС, колегія суддів звернула увагу, що Велика Палата Верховного Суду, постановляючи 16.04.2026 ухвалу про повернення справи № 922/1993/25 відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду, дійшла висновку про відсутність підстав для передачі справи № 922/1993/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, мотивуючи такий висновок тим, що у справі № 904/2258/20 висновок Великої Палати Верховного Суду у пункті 57 постанови від 22.09.2021, від якого колегія суддів в ухвалі 12.03.2026 про передачу справи № 922/1993/25 просила відступити шляхом уточнення та конкретизації, зроблений у другому контексті та за іншого правового регулювання відносин забудови, ніж у справі № 922/1993/25. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила про таке.
У справі № 922/1993/25 виникла необхідність аналізу абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ Закону № 132-ІХ не в аспекті визначення нормативно-правового акта, на підставі якого пайовий внесок має бути розрахований, що був спірним у справі № 904/2258/20, а в контексті встановлення моменту, станом на який визначається законодавчо встановлений розмір пайової участі з використанням підзаконного нормативно-правового акта, необхідність чого у справі № 904/2258/20 не могла виникнути з огляду на різне за дією в часі правове регулювання відносин забудови і відмінні основи для арифметичного визначення розміру пайової участі; а значить у справі № 922/1993/25 йшлося про неоднакові висновки зі справою Великої Палати Верховного Суду № 904/2258/20 (пункт 40 ухвали від 16.04.2026).
Висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20 про те, що пайовий внесок має бути розрахований на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у відповідача обов`язку щодо сплати пайового внеску, є висновком про належність до застосування при розрахунку пайової участі саме нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у забудовника обов`язку зі сплати пайової участі, який є однозначним, внаслідок чого мова йде про необхідність його однакового розуміння і застосування судами, а протилежне не означає, що цей висновок потребує перегляду шляхом уточнення та конкретизації (пункт 42 ухвали від 16.04.2026).
Стосовно зазначення колегією суддів в ухвалі 12.03.2026 про передачу справи № 922/1993/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, що у правозастосовній практиці КГС ВС наявні різні підходи до визначення моменту, станом на який повинен застосовуватись регіональний показник при розрахунку пайової участі, та існуючі постанови не містять чіткої та уніфікованої позиції щодо моменту, станом на який визначається розмір пайової участі відповідно до розділу ІІ Закону № 132-ІХ, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що колегія суддів не вказала, чому спірне у цій справі правове питання, за наявності підстав, не може бути вирішене відповідною судовою палатою чи об`єднаною палатою КГС ВС в порядку, встановленому частинами першою, другою статті 302 ГПК України.
19. Відтак очевидно, що на цей час у Касаційному господарському суді існує невирішена правова проблема, окреслена у цій ухвалі (пункти 10, 11), через протилежні правові позиції щодо визначення, за правилами положень абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX т статті 1212 ЦК України, моменту, станом на який визначається розмір пайової участі замовника будівництва, який підлягає сплаті (на момент початку будівництва або на момент введення об`єкта в експлуатацію, з яким закон прямо пов`язує граничний строк сплати), що породжує існування у подібних правовідносинах правової невизначеності.
20. Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.
Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (пункт 6 частини другої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.
Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
21. Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини, як би чітко не було сформульовано положення законодавства, у будь-якій галузі права існує неминучий елемент судового тлумачення. Завжди існуватиме потреба у роз`ясненні нечітких норм або тих, які потребують пристосування до обставин, що змінюються. Знову ж таки, хоча визначеність є вкрай необхідною, вона може спричиняти надмірну суворість, а закон повинен бути здатним відповідати обставинам, що змінюються. Таким чином, багато законів неминуче сформульовані у термінах, які тією чи іншою мірою є нечіткими, і чиє тлумачення та застосування є питаннями практики. Функція здійснення правосуддя, закріплена за судами, полягає саме у подоланні сумнівів щодо тлумачення, які залишаються (див. рішення у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", заява № 14902/04, пункт 568, від 20.09.2011).
22. Однакове та уніфіковане застосування закону обумовлює загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність. Верховний Суд має забезпечувати єдність судової практики для того, щоб виправляти непослідовності та таким чином, підтримувати громадську довіру до судової системи (пункти 1, 20 Висновку Консультативної ради європейських суддів № 20 (2017) про роль судів у забезпеченні єдності застосування закону від 10.11.2017).
23. Враховуючи наведене вище, доводи, викладені в ухвалі Верховного Суду від 24.06.2026 у справі № 903/953/25 щодо необхідності передачі цієї справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, не є вочевидь неприйнятними, у зв`язку з чим справа № 903/953/25 підлягає прийняттю до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на підставі частини другої статті 302 ГПК України.
На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 302, 303 ГПК України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Прийняти до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 903/953/25 за касаційною скаргою Першого заступника Рівненської обласної прокуратури на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026.
2. Призначити до розгляду справу № 903/953/25 за касаційною скаргою Першого заступника Рівненської обласної прокуратури на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 на 02 жовтня 2026 року о 10:00 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №203.
3. Явка представників учасників справи не є обов`язковою.
4. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до частини третьої статті 196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
5. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів відповідно до ст.197 Господарського процесуального кодексу України та Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21.
6. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Васьковський
Судді І. М. Бенедисюк
В. А. Зуєв
О. Р. Кібенко
Т. М. Малашенкова
В. Г. Пєсков