ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 р. 	Справа № 440/13080/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Центр Рітейл" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2026, (головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза) по справі № 440/13080/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Центр Рітейл" 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Оіл Центр Рітейл» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» від 04.07.2025 №00092610705 на загальну суму штрафних санкцій в розмірі 827 565,01 грн за встановлені порушення пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». 
В обґрунтування позову зазначило, що за наслідками фактичної перевірки податковим органом встановлено порушення підприємством порядку ведення обліку товарних запасів пального за місцем їх реалізації, що слугувало підставою для нарахування підприємству штрафних санкцій. Водночас, акт фактичної перевірки не містить опису та обґрунтування в чому саме полягає порушення з посиланням на норми законодавства, якими врегульовано порядок ведення обліку товарних запасів; зауважень до документів, якими підтверджується походження та облік товарних запасів пального на АЗС; опису порядку застосування Методики визначення об`єму необлікованого пального та порядку обчислення кількості начебто необлікованого пального.
Зауважувало, що при проведенні фактичної перевірки перевіряючими здійснено зняття фактичних залишків нафтопродуктів в резервуарах та проведено їх кількісне порівняння з обліковими даними РРО. Водночас, акт фактичної перевірки не містить висновків та/або фактів виявлення нестачі пального та/або його надлишків.
Як наслідок, вважало спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та просило суд його скасувати.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області форми «С» від 04.07.2025 №00092610705 в частині суми штрафної (фінансової) санкції у розмірі 670 820,40 грн.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення судом обставин справи, що призвело до помилкового висновку, просило його скасувати в цій частині та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано відсутність належних доказів на підтвердження факту не проведення реалізації підприємством бензину автомобільного А-92 Євро в кількості 1 850,91 літрів через РРО та невидачу відповідного розрахункового документу, не надано належної оцінки акту перевірки, який не містить відомостей про методи та способи, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів, залишено поза увагою, що акт про залишки нафтопродуктів, іменований як «відомість», за своїми формою та змістом не відповідає вимогам Інструкції №281 та не містить підпису уповноваженої особи ТОВ «Оіл Центр Рітейл» про ознайомлення з ним.
Крім того, звертає увагу, що на підтвердження здійснення операції з переміщення пального – бензину автомобільного марки А-92 на інші акцизні склади позивачем як до перевірки, так і до суду надавались товарно-транспортна накладна та акцизна накладна, до яких жодних зауважень та/або заперечень податковим органом висловлено не було. Разом з тим, суд першої інстанції без належних обґрунтувань не врахував надані позивачем докази.
В свою чергу, вважає, що ним не допущено порушення в частині реалізації товару без застосування РРО та видачі відповідного розрахункового документа, а отже податкове повідомлення-рішення від 04.07.2025 в частині застосування штрафних санкцій на суму 147 091,81 грн є протиправним та підлягає скасуванню.
Головне управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач) не надало до суду відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що основним видом діяльності юридичної особи ТОВ «Оіл Центр Рітейл» є роздрібна торгівля пальним, що підтверджується відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Господарська діяльність ТОВ «Оіл Центр Рітейл» здійснюється на автозаправних станціях, якими користується підприємство на підставі договорів оренди, зокрема на АЗС, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Баранинці, вул. Об`їзна, 9.
ТОВ «Оіл Центр Рітейл» має ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №07020314202300030 терміном дії з 28.12.2023 по 28.12.2028 на АЗС за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Баранинці, вул. Об`їзна, 9.
У період з 22.05.2025 по 30.05.2025 ГУ ДПС в Закарпатській області відповідно до наказу №433-п від 15.05.2025, направлень, проведена фактична перевірка ТОВ «Оіл Центр Рітейл» за місцем провадження діяльності – АЗС, що розташована за адресою: м. Закарпатська область, Ужгородський район, село Баранинці, вул. Об`їзна, 9 з питань дотримання вимог ПК України, КЗпП України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.2017 № 148 та інших нормативно-правових актів, що підлягають перевірці, за наслідками якої складено акт від 02.06.2025 №9683/Ж5/0716/1603/РРО/44702151.
За висновками акту зазначено про порушення ТОВ «Оіл Центр Рітейл» п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме:
- порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації станом на 11:05 год. 22.05.2025 на загальну суму 670 820,40 грн, а саме «Паливо дизельне ДП-Євро5-ВО» в кількості 10960 літрів на суму 536 820,80 грн, «Бензин Автомобільний А-95 Євро5-Е5» в кількості 1080 літрів на суму 55 058,40 грн, «Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО» в кількості 150 літрів на суму 7 722,00 грн та «Газ нафтовий скраплений» в кількості 2140 літрів на суму 71 219,20 грн;
- не проведення розрахункової операції через РРО та невидача відповідного розрахункового документу під час реалізації «Бензин A 92 Євро» в кількості 1850,91 літрів на суму 98 061,21 грн згідно руху ПММ на A3С «Mотто» ТОВ «Оіл Центр Рітейл» за адресою: Ужгородський район, село Баранинці, вул. Об`їзна, 9 під час перевірки. Крім того на місці проведення розрахунків встановлено наявність готівкових коштів у розмірі 6 435,20 грн, які не проведені через РРО (згідно «X звіту РРО» - 5 614,30 грн, згідно «наявності готівкових коштів» - 12 049,50 грн). Отже, встановлено, факт вчинення не проведення розрахункової операції через РРО та невидача відповідних розрахункових документів на загальну суму 104 496,41 грн.
10.06.2025 позивач подав заперечення на акт перевірки, за наслідками розгляду яких, ГУ ДПС у Закарпатській області листом від 01.07.2025 повідомила, що останні не спростовують викладені в акті фактичної перевірки від 02.06.2025 висновки щодо встановлених порушень, а отже не підлягають врахуванню.
04.07.2025 ГУ ДПС у Полтавській області, на підставі акту перевірки, прийняло податкове повідомлення-рішення №00092610705, яким до ТОВ «Оіл Центр Рітейл» застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 827 565,01 грн. 
Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, за наслідками розгляду якого ДПС України прийняла рішення від 09.09.2025, яким скаргу залишила без задоволення, а рішення податкового органу – без змін.
Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем порушення ТОВ «Оіл Центр Рітейл» порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 670 820,40 грн, у зв`язку з чим вважав за можливе скасувати податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 670 820,40 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження внутрішнього переміщення товару в кількості 1 850 літрів і наявності факту реєстрації звіту РРО в СОД РРО та Єдиному реєстрі акцизних накладних акцизної накладної на відвантаження товару із пересувного акцизного складу на іншу господарську одиницю позивача. Враховуючи наведене, суд першої інстанції погодився з висновками акту перевірки щодо реалізації підакцизного товару без проведення позивачем розрахункової операції через відповідний РРО та дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 147 091,81 грн.
Крім того, суд першої інстанції відмовив в скасуванні податкового повідомлення-рішення на суму 6 435,20 грн з огляду на відсутність заперечень ТОВ «Оіл Центр Рітейл» як у запереченнях на акт перевірки та і у позові щодо встановленого відповідачем порушення: наявності на місці проведення розрахунків готівкових коштів у розмірі 6 435,20 грн., які не проведені через РРО.
Враховуючи оскарження позивачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення на суму 147 091,81 грн та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК України).
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Підпунктом 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного:
до акцизного складу (далі - АС);
до акцизного складу пересувного (далі - АСП);
для власного споживання чи промислової переробки;
будь-яким іншим особам.
У разі реалізації пального з АС до АСП, або з АС до іншого АС (в т.ч. через трубопровід або з використанням АСП) особа, яка реалізує пальне, зобов`язана скласти акцизну накладну в двох примірниках.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 за №281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за №805/15496, затверджено Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів (далі - Інструкція № 281/171/578/155).
Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).
Згідно з пп. 10.2.1 п.10.2 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 приймання нафтопродуктів, що надійшли автомобільним транспортом від постачальників, здійснюється працівниками автозаправної станції за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки) за даними товарно-транспортних накладних у разі наявності паспорта якості та копії сертифіката відповідності. Приймання нафтопродуктів здійснюється відповідно до вимог робочої інструкції оператора АЗС та інструкції з охорони праці, які повинні бути затверджені керівником підприємства, якому належить АЗС.
Відповідно до пп. 10.2.10 п. 10.2 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП (додаток 14).
Виходячи з положень підпунктів 10.3.1-10.3.4 пункту 10.3 Інструкції №281/171/578/155, облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою.
Відпуск нафтопродуктів за готівку, талони, платіжними картками відображається у змінному, звіті АЗС за формою №17-НП, а відпуск нафтопродуктів за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем, та відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою №16-НП.
Відповідно до підпункту 10.4.1 пункту 10.4 розділу 10 Інструкції № 281/171/578/155 на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС № 17- НП.
Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою N 17-НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС (підпункт 10.4.3).
Облік нафтопродуктів на АЗС регламентовано положеннями пункту 16 Інструкції №281/171/578/155. Матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою N 17-НП. який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи (підпункт 16.1).
Бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ГІРК, ОРК з попередньої зміни, звіт про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі N 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства (підпункт 16.2).
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансового звіту, визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Частиною 5 ст. 8 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” передбачено, що підприємство, зокрема, самостійно визначає облікову політику підприємства, розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського обліку), звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписанні бухгалтерських документів, затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.
Згідно зі ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій на суму 147 091,81 грн прийнято на підставі акту фактичної перевірки щодо порушення ТОВ «Оіл Центр Рітейл» п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Так, актом перевірки встановлено, що до початку перевірки на АЗС «Мотто», яка належить ТОВ «Оіл Центр Рітейл» за адресою: Ужгородський район, село Баранинці, вул. Об`їзна, буд. 9 прибули на АЗС та провели контрольно-розрахункову операцію 22.05.2025 з придбання «Палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО» о 10:58:02 в кількості 5.10 літрів на загальну суму 249,80 грн. та «Сигарети Marlboro Gold Original» о 10:58:45 на загальну суму 249,80 грн.
Після ознайомлення з направленнями на проведення фактичної перевірки та вручення копії наказу менеджеру АЗС ТОВ «Оіл Центр Рітейл» - ОСОБА_1 запропоновано зробити Х-звіт та зробити замір ПММ станом на 11:05:29 год. (згідно Z-звіту №0809 від 22.05.2025), однак Х-звіт роздруковано лише о 12:51:48 год. Згодом встановлено що в проміжку часу від 11:05:29 по 12:51:48 год. оператором здійснено операції з приймання пального:
«Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО» в кількості 10 960 літрів на суму 536 820,80 грн. о 12:27:13 год.;
«Бензин Автомобільний А-95 Євро5-Е5» в кількості 1080 літрів на суму 55 058,40 грн. о 12:27:24 год.;
«Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО» в кількості 150 літрів на суму 7 722,00 грн о 12:27:35 год;
«Газ нафтовий скраплений» в кількості 2 140 літрів на суму 71 219,20 грн о 12:27:43 год., але фактично пальне не отримувалось (бензовозів на АЗС не було).
Згідно акцизних накладних доставка та відгрузка пального здійснювалась автомобілем (з державним номерним знаком НОМЕР_1 ).
В ході проведення перевірки наданий запит в Бюро Економічної Безпеки України для ідентифікування даного автомобіля через систему Безпекове Закарпаття. Відповідно до наданої відповіді транспортний засіб з державним номерним знаком AA6004XG за маршрутом м. Ужгород - м.Мукачево - с.Гребля не зафіксовано.
На підставі зазначених відомостей та висновків контролюючий орган встановив, зокрема:
- не проведення суб`єктом господарювання розрахункової операції через РРО та невидачу відповідного розрахункового документу під час реалізації «Бензин A 92 Євро» в кількості 1850,91 літрів на суму 98 061,21 грн згідно руху ПММ на A3С «Mотто» ТОВ «Оіл Центр Рітейл» за адресою: Ужгородський район, село Баранинці, вул. Об`їзна, 9 під час перевірки. 
Позивач як під час перевірки, так і в суді першої інстанції вказував, що ним в день проведення фактичної перевірки у зв`язку з виробничою необхідністю здійснювалось відвантаження бензину автомобільного в кількості 1850 літрів до пересувного акцизного складу з метою подальшого перевезення до іншого об`єкту АЗС, на підтвердження чого надав як контролюючому органу так і суду товарно-транспортну накладну від 22.05.2025.
Водночас, вирішуючи спір, суд першої інстанції погодився з висновками акту перевірки, зазначивши про не надання позивачем належних доказів на підтвердження розвантаження товару із пересувного акцизного складу в місці розвантаження в іншій АЗС. Суд першої інстанції зауважив, що товарно-транспортна накладна не є належним доказом переміщення бензину до іншої АЗС, оскільки містить відомості про розвантаження у невідомому місці (по Україні).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що дійсно товарно-транспортна накладна від 22.05.2025 № 44702151, яка за твердженням апелянта є належним доказом переміщення пального між АЗС, не містить конкретного пункту розвантаження, тоді як зазначення перевізником відповідного пункту «По Україні» не дає можливості ідентифікувати конкретне місце, до якого переміщувалось спірне пальне.
Наявна в матеріалах справи акцизна накладна також не дає можливості встановити місце розвантаження пального.
Крім того, позивач як суду першої, так і апеляційної інстанції не надав жодних доказів надходження спірного пального на заправну станцію, до якої його переміщено (зокрема змінних звітів АЗС).
При цьому, ТОВ «Оіл Центр Рітейл» ні суду першої, ні апеляційної інстанції не зазначає до якої саме АЗС ним переміщено пальне.
Колегія суддів зауважує, що гарантованому у ч.2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч.1 ст. 77 КАС України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Як вірно зауважив суд першої інстанції, наявність Z-звітів підтверджує лише те, що товар у кількості 1850 літрів бензину А-92 Євро на суму 98 061,21 грн. документально оформлений та вибув із резервуару господарської одиниці.
Водночас, відсутність інших належних доказів переміщення та оприбуткування в іншій господарській одиниці, свідчить про відсутність факту внутрішнього переміщення.
Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження відвантаження позивачем бензину автомобільного в кількості 1850 літрів до пересувного акцизного складу з метою подальшого перевезення до іншого об`єкту АЗС, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність обставин внутрішнього переміщення товару.
Колегія суддів враховує, що в постанові від 12.03.2020 у справі № 823/1917/16 Верховним Судом сформовано такі висновки.
Суб`єкти господарювання зобов`язані відображати надходження пального на АЗС в РРО чеками його приймання.
Звітні чеки за зміну спеціалізованих РРО для АЗС повинні містити дані про фактичний об`єм прийнятого та відпущеного пального кожного найменування, а також фактичні їх залишки на момент формування звітів.
Вимоги визначені Законом України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР “Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (із змінами) та Технічними вимогами до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій, які є додатком 7 до протокольного рішення Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27 червня 2002 року № 13.
Відтак визначальною ознакою розрахункової операції є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо та факт реалізації товарів (послуг), а необхідною умовою для застосування санкцій, передбачених пунктом 1 статті 17 Закону №265, є зафіксований факт одержання від покупця грошових коштів за товар (послугу) в результатів переходу права власності на такий товар (послугу) за результатами його реалізації, та, відповідно, непроведення такої операції через РРО та/або невидача розрахункового документа.
Співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП та № 17-НП, даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів є належним та правомірним способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів (якщо різниця показників є меншою ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку).
Судом встановлено, що в ході проведення фактичної перевірки, податковим органом здійснено зняття фактичних залишків нафтопродуктів в резервуарах та проведено їх кількісне порівняння з обліковими даними РРО.
Акт перевірки містить висновки про різницю, зокрема, в об`ємі палива: бензину A 92 Євро, між тим, що надійшло до АЗС та фактично реалізованого за результатами дослідження, в тому числі Z-звітів та Х-звітів.
За результатами апеляційного перегляду, твердження позивача щодо внутрішнього переміщення палива в розмірі 1850 літрів в межах акцизних складів не підтвердилось належними та достатніми доказами.
Доводи скаржника про відсутність у акті перевірки відомостей про методи та способи, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів, зауваження до Відомостей про залишки нафтопродуктів колегія суддів оцінює критично, оскільки вказані обставини мають значення для встановлення наявності чи відсутності порушення п. 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, тоді як предметом апеляційного перегляду є порушення позивачем пунктів 1, 2, статті 3 Закону № 265/95-ВР.
Отже лише відсутність у акті перевірки відомостей про методи та способи, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів та недоліки документу, яким встановлено залишки ПММ не є достатніми підставами для висновку про відсутність в діях позивача порушення пунктів 1, 2, статті 3 Закону № 265/95-ВР.
З урахуванням наведеного, вірним є висновок суду першої інстанції, що в межах спірних правовідносин відбулась операція із постачання підакцизного товару невідомій особі в невідоме місце, а отже така операція вірно кваліфікована контролюючим органом, як операція реалізації підакцизного товару, яка проведена без використання РРО та видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми та змісту через відповідний зареєстрований та опломбований РРО.
Доказів безготівкового розрахунку за товар у кількості 1850 літрів бензину А-92 Євро на суму 98 061,21 грн позивач ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надав.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях позивача порушення пунктів 1, 2, статті 3 Закону № 265/95-ВР.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Таким чином, спірне податкове повідомлення-рішення на суму 147 091,81 грн відповідає вимогам чинного законодавства та підстави для його скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Центр Рітейл" - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 по справі № 440/13080/25 в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.07.2025 №00092610705 на суму 147 091,81 грн - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   О.В. Присяжнюк