ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
02068, м. Київ, вул. Кошиця, 5-А

справа № 753/13212/25
провадження № 2/753/13487/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 січня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» (далі по тексту - позивач, ТОВ «НОВОБУДОВА») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 10 029,91 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 8 467,84 грн, 3% річних у розмірі 288,49 грн та 1 273,58 грн - інфляційної складової боргу.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , який споживає житлово-комунальні послуги, при цьому не повноцінно виконує зобов`язання по їх оплаті, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач просить суд стягнути з відповідача з урахуванням нарахованих штрафних санкцій.
04 липня 2025 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.
Ухвалою суду від 08 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того, ухвалою суду витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію за базами даних з документальним підтвердженням про осіб за якими зареєстровано право власності чи право користування на житло за адресою: АДРЕСА_2 .
31.07.2025 від КП КМР «КМБТІ» на виконання ухвали суду від 08.07.2025 надійшла копія свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 14.07.2004, серії САА, №190038, відповідно до якої квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Свідоцтво видано на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 05.07.2004 №1222-С/КІ.
12.09.2025 від представника позивача ТОВ «НОВОБУДОВА» - Анни Климко надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. З урахуванням поданої заяви, представник позивача прохала суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 1 562,07 грн, з яких: 3% річних від простроченої суми за період з 01.01.2024 по 01.06.2025 року у розмірі 288,49 грн; інфляційні нарахування за період 01.01.2024 по 01.06.2025 року у розмірі 1 273,58 грн; а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки заяву подано з дотриманням процесуальних строків, вона не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, суд ухвалює прийняти заяву ТОВ «НОВОБУДОВА» про зменшення розміру позовних вимог. Подальший розгляд справи здійснюється в межах уточнених вимог.
26.09.2025 від відповідача ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що у добровільному порядку здійснив оплату основної заборгованості у розмірі 8 198,35 грн. Щодо задоволення в частині стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних від простроченої суми прохав відмовити, оскільки відповідач не отримував вимогу по сплаті боргу ні в письмовій формі на адресу проживання, ні іншими способами зв`язку, вказаними в договорі. Отже, на думку відповідача, стягнення є недоцільним, оскільки його неналежним чином повідомили про наявну заборгованість.
30.09.2025 від представника позивача ТОВ «НОВОБУДОВА» - Анни Климко надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наголосила на тому, що відповідач порушив грошове зобов`язання відповідно до умов договору, відтак у ТОВ «НОВОБУДОВА» виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» №137 від 08.06.2004 та Авізо №210, №211, №212, №213, №214 від 01.11.2004 житловий багатоквартирний будинок, який розташований у АДРЕСА_3 , був переданий на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «НОВОБУДОВА».
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14.07.2004, копія якого міститься в матеріалах справи. 
Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 Житлового кодексу України (далі по тексту - ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. 
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. 
Згідно зі ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. 
Постановою КМУ від 01.06.2011 за №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» затверджено Порядок формування тарифів на житлово-комунальні послуги. Згідно з ч. 3 п. 2 Порядку, тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг. 
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.
За приписами ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Так, позивач надає мешканцям житлово-комунальні послуги, відповідач в свою чергу отримує їх, при цьому не повноцінно виконує зобов`язання по їх оплаті. Разом із тим, судом встановлено, що після звернення позивача до суду з даним позовом та відкриття провадження у справі, відповідач у добровільному порядку здійснив повну оплату основної суми заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 8 198,35 грн. Факт здійснення цих платежів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій (зокрема від 04.07.2025 р., 24.08.2025 р. та 11.09.2025 р.) та беззаперечно визнається обома сторонами. 
Саме ця обставина (сплата основного боргу) слугувала підставою для подання позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог, після прийняття якої предметом судового розгляду залишилося виключно стягнення інфляційних втрат та 3% річних за допущене прострочення.
Водночас, згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Надаючи оцінку запереченням відповідача, викладеним у відзиві, суд зазначає наступне.
Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що заборгованість виникла внаслідок неправомірного, на його думку, підняття тарифу з 01.01.2024 року. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», договір про надання послуг з управління підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Судом встановлено, що рішення зборів співвласників, оформлене протоколом від 04 січня 2024 року, яким змінено ціну на послуги з управління, у судовому порядку не оскаржувалося та недійсним не визнавалося. Відтак, вказане рішення є чинним, легітимним та обов`язковим для виконання відповідачем. 
Також суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат через ненаправлення йому вимоги про погашення боргу рекомендованим листом, як це було передбачено п. 9.6 Договору №2/30/268 від 06.07.2010 року. Відповідно до п. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність до дати набрання чинності договорами, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Оскільки 30.01.2020 року між ТОВ «НОВОБУДОВА» та уповноваженими особами співвласників було укладено новий Договір №2/30 про надання послуг з управління, дія якого поширюється на всіх співвласників, попередній індивідуальний договір від 06.07.2010 року втратив чинність.
Крім того, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3% річних є мірою цивільно-майнової відповідальності за порушення грошового зобов`язання і застосовується в силу закону. Відповідальність настає незалежно від направлення попередньої письмової вимоги-претензії, оскільки строк оплати житлово-комунальних послуг чітко встановлений нормами чинного законодавства та Договору (щомісяця не пізніше 25 числа), а відповідач достовірно знав про обов`язок щомісяця сплачувати отримані послуги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 року № 1405 було скасовано заборону на нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка діяла з початку воєнного стану, що дозволяє кредитору здійснювати такі нарахування за період з 01.01.2024 року.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних (288,49 грн) та інфляційних втрат (1 273,58 грн) за період з 01.01.2024 року по 01.06.2025 року, визнав його арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Факт погашення основного боргу після звернення до суду не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України за час фактичного прострочення.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували правомірність нарахувань, заявлених позивачем.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі з урахуванням поданої представником позивача заяви про зменшення розміру позовних вимог.
Окрім того, оскільки зменшення позовних вимог відбулося після відкриття провадження у зв`язку із задоволенням вимог відповідачем, судові витрати відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 49, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 140, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» (код ЄДРПОУ 32917247) заборгованість у розмірі 1 562,07 грн., яка складається з 3% річних у розмірі 288,49 грн. та 1 273,58 грн. - інфляційної складової боргу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ:          Федір КАЛІУШКО

Дата складання повного тексту рішення 28.05.2026.