ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/591/26 Справа № 711/1832/26 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП | Головуючий у І інстанції Михальченко Ю. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., захисника Юдіна В.С. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Юдіна В.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави 665,60 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, 23 лютого 2026 року о 01 год. 20 хв. в м. Черкаси по вул. Сергія Амброса, 29, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DACIA SANDERO», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в ЧОПНД у лікаря-нарколога в установленому законом порядку відмовився під час безперервної відеофіксації на нагрудні бодікамери № 472484, № 468605, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник Юдін В.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений протиправно. Після зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, не було надано відповіді по якій причині був зупинений його транспортний засіб, було лише зазначено, що причиною зупинки є порушення комендантської години, проте така причина відсутня у відповідності до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».
Наявний в матеріалах справи відеозапис не є належним доказом, оскільки є не безперервним та на ньому відображено частковий порядок проведення огляду та оформлення адміністративного матеріалу.
ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. З відеозапису вбачається, що останній відмовлявся виходити з автомобіля, а не відмовлявся від огляду.
Зазначає, що в діях працівників поліції вбачається провокація, оскільки з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що у процесі спілкування з працівниками поліції останні схиляли його до поїздки в ТЦК та вимушеної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, так як ОСОБА_1 не відмовлявся на продути Драгер, ні проїхати до медичного закладу на своєму автомобілі.
Заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності захисника Юдіна В.С., який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.
Незважаючи на позицію захисника Юдіна В.С. про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 598631 від 23.02.2026, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП де зафіксовано обставини порушення ОСОБА_1 п. 2.5. ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого у ОСОБА_1 в результаті огляду, проведеного поліцейськими, виявлені ознаки сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим він направляється до закладу охорони здоров`я «ЧОПНД» м. Черкаси;
- рапорту поліцейського взводу № 2 роти № 1 БУПП в Черкаській області ДПП капрала поліції М.Гончарука, згідно якого 23.02.2026 близько 01-20 години, перебуваючи в складі екіпажу Агат 103, під час патрулювання м. Черкаси вул. Сергія Амброса, 29, виявили автомобіль Dacia Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , який було зупинено відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію України», а саме порушення комендантської години. Водієм виявився ОСОБА_1 , в ході розмови у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, зіниці які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, на що було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у лікарня нарколога, на що останній відмовився. В результаті було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, подія фіксувалась на бодікамери № 472484, 468605;
- відеозапису з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора з автомобіля поліцейських, повторно переглянутих апеляційним судом, використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, на яких зафіксовано зупинку 23 лютого 2026 року працівниками поліції транспортного засобу засобом «DACIA SANDERO», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому Законом порядку. Так, з відеозапису вбачається, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, проте ОСОБА_1 відмовився (час 01:28 год. – пропонують пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння. Спочатку каже «що готовий пройти огляд», але відмовляється виходи з машини. 01:31 год. - світять очі. 01:39 год. - вкотре пропонують пройти огляд, поїхати в лікарню. Говорить, що поїде сам. В результаті тривалих перемовин ОСОБА_2 свідомо затягував час, що працівниками поліції було розцінено як відмову від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння, в результаті чого стосовно водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Працівником поліції було роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_1 ;
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.
Судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив обґрунтований висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.
Будь яких порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції чи КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.
Доводи захисника щодо незаконної зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не знайшли свого обґрунтованого підтвердження.
Так наразі на території України введено воєнний стан та діє комендантська година, яка в м.Черкаси діє з 00.00 год до 04.00 год. ОСОБА_1 рухався на своєму автомобілі в 01-20 год., що підтверджується, як матеріалами справи так і не спростовується стороною захисту.
Суд звертає увагу, що на відеозаписі відображено факт повідомлення ОСОБА_1 працівником поліції про те, що його було зупинено через рух автомобілем у комендантську годину. Такі дії поліцейських відповідають положенням п.п. 5, 7 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Враховуючи ведення на території України бойових дій та введення в Україні воєнного стану, зупинення працівниками поліції транспортного засобу, який рухається вулицями міста в комендантську годину, з метою його огляду на предмет наявності заборонених предметів, перевірки документів у осіб, які у ньому знаходяться, було достатньою підставою для здійснення зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 . 
З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що були відсутні підстави для освідування є неспроможними, оскільки згідно даних відеозапису ОСОБА_1 було повідомлено про виявлені в нього ознаки наркотичного сп`яніння та про необхідність пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що він відмовився.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду апеляційним судом до уваги не приймаються з огляду на наступне.
Так з відеозапису вбачається, що в результаті проведеного поліцейським огляду у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про які повідомлено останньому та запропоновано пройти огляд в найближчому медичному закладі на що останній відмовився. При цьому працівником поліції, в ході спілкування з ОСОБА_1 , неодноразово пропонувалося пройти огляд в медичному закладі. Останній погоджувався пройти огляд, однак зазначав, що пройде його лише після того, як відвезе пасажира, яка перебувала у нього в автомобілі, на що працівниками поліції повідомлялося, що він відсторонений від керування транспортним засобом до проведення медичного огляду. В подальшому ОСОБА_1 не погоджувався виходити з автомобіля, пересісти в автомобіль працівників поліції для доставлення його в медичний заклад. В результаті тривалих перемовин ОСОБА_1 свідомо затягував час, що працівниками поліції було розцінено як відмову від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння. 
Доводи апелянта про те, що направлення на огляд ОСОБА_1 було неправомірним через відсутність ознак наркотичного сп`яніння є безпідставними та спростовуються даними відеозапису, наявного в матеріалах справи, відповідно до якого працівником поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук.
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно з п. 3 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 4 цього ж розділу Інструкції передбачено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, не спростовують вину ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції.
Об`єктивних причин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння апеляційним судом не встановлено.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки склад вчиненого знайшов своє підтвердження під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст. 33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі - відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и в:

Постанову Придніпровського районного суду Черкаської області від 08 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Юдіна В.С. в інтересах ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба