ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 927/721/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П., 

за участю представників: 
позивача - Малолєткіна Р. С. (адвоката),
відповідача - Приходько В. О. (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 (колегія суддів: Сибіга О. М. - головуючий, Алданова С. О., Гончаров С. А.) та рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 (суддя Романенко А. В.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго"
до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради
про стягнення 23 743 299,53 грн, 

ВСТАНОВИВ: 

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" (далі - АТ "Облтеплокомуненерго") звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про стягнення заборгованості між вартістю економічно обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого тарифу для населення в опалювальному періоді 2021- 2022 років за листопад 2021 року в розмірі 23 743 299,53 грн.

1.2. Позовні вимоги АТ "Облтеплокомуненерго" обґрунтовані тим, що на підставі рішення від 03.11.2021 № 662 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству "Облтеплокомуненерго" для потреб населення" у відповідача виник обов`язок відшкодовувати позивачу втрати підприємства, зумовлені різницею в тарифах, зазначених у пунктах 1- 3, 5- 10, 12 цього рішення, з бюджету Чернігівської міської територіальної громади згідно з відповідними програмою та порядком, затвердженими Чернігівською міською радою.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 у справі № 927/721/25, задоволено частково позов АТ "Облтеплокомуненерго" до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про стягнення 23 743 299,53 грн.

Вирішено стягнути з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на користь АТ "Облтеплокомуненерго" 19 786 082,94 грн заборгованості з різниці в тарифах між вартістю економічно обґрунтованого та вартістю фактично застосованого тарифу для населення в опалювальному періоді 2021 - 2022 років за листопад 2021 року та судовий збір у сумі 296 791,24 грн.

В іншій частині позову АТ "Облтеплокомуненерго" відмовлено.

2.2. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги АТ "Облтеплокомуненерго", виходив із того, що відповідач не відшкодував втрати теплопостачального підприємства, зумовлені різницею в тарифах на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення в опалювальному періоді 2021- 2022 років за листопад 2021 року після отримання вимоги позивача. Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині позовних вимог АТ "Облтеплокомуненерго" про відшкодування відповідачем втрат теплопостачального підприємства, зумовлених різницею в тарифах за послуги для потреб населення в опалювальному періоді 2021- 2022 років за листопад 2021 року, згідно з рішенням Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662 та Порядком відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022 років, затвердженим рішенням Чернігівської міської ради від 23.12.2021 № 15/VIII-11, у сумі 19 786 082,94 грн (без ПДВ).

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що включення суми ПДВ 3 957 216,59 грн до відшкодування втрат, зумовлених різницею в тарифах в опалювальному періоді 2021- 2022 років, суперечить Порядку відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022 років, затвердженому чинним рішенням Чернігівської міської ради від 23.12.2021 № 15/VIII-11, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції також установив, що між сторонами не укладався договір про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах за послуги з теплопостачання, надані АТ "Облтеплокомуненерго" населенню Чернігівської міської територіальної громади в опалювальному періоді 2021- 2022 років (жовтень 2021 - квітень 2022 років), тому зазначив, що наявний борг не підлягає відшкодуванню саме за рахунок субвенції з державного бюджету.

2.3. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення судом обставин, що входять до предмета доказування у цій справі, а доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з обставинами, які були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного судового рішення у цій справі.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Виконавчий комітет Чернігівської міської ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 у справі № 927/721/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог АТ "Облтеплокомуненерго" до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про стягнення 23 743 299,53 грн заборгованості між вартістю економічно-обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого тарифу для населення в опалювальному періоді 2021- 2022 за листопад 2021 року.

3.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, Виконавчий комітет Чернігівської міської ради зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що, за твердженням скаржника, відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень статті 1, частини 1 статті 2, статті 4 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", частини 1 статті 2, частини 1 статті 3 Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" у правовідносинах щодо визначення механізму та джерела врегулювання заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, яка: 

- утворилася після 01.06.2021 та виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування;

- узгоджена територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; 

- підлягає врегулюванню відповідно до від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" у редакції Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".
3.3. АТ "Облтеплокомуненерго" у відзиві на касаційну скаргу просить судові рішення судів попередніх інстанцій залишити в силі, а касаційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради залишити без задоволення. Позивач зазначає, що доводи касаційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. 

Крім того, позивач посилається на те, що у справі № 927/166/25 між цими ж сторонами, з тих самих підстав, із того ж предмета суди визнали доведеним факт виникнення у відповідача обов`язку зі сплати позивачу компенсації різниці між економічно обґрунтованими тарифами і тарифами, фактично застосованими для населення, який виник у відповідача в силу закону (статті 15 Закону України "Про ціни та ціноутворення") та в результаті прийнятого ним рішення (від 03.11.2021 № 662). Як зазначає АТ "Облтеплокомуненерго", Верховний Суд постановою від 25.06.2026 у справі № 927/166/25 залишив без змін рішення Господарського суду Чернігівської області та постанову Північного апеляційного господарського суду у справі № 927/166/25.

4. Обставини справи, встановлені судами 

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що АТ "Облтеплокомуненерго" є теплопостачальним підприємством, основним видом діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (код 35.30).

4.2. 08.10.2021 Чернігівська міська рада прийняла розпорядження № 141-р "Про початок опалювального сезону 2021- 2022 років на території міста Чернігова", відповідно до якого вирішено розпочати постачання теплової енергії до закладів охорони здоров`я, освіти, соціального захисту населення, житлового фонду всіх форм власності та управління, інших споживачів теплової енергії з 08 год 00 хв 11.10.2021.

4.3. 03.11.2021 Чернігівська міська рада прийняла рішення № 662 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству "Облтеплокомуненерго" для потреб населення". 

4.4. Згідно з пунктами 1-3, 5- 10 цього рішення від 03.11.2021 № 662 Чернігівська міська рада зазначила, що бере до відома розмір економічно-обґрунтованого тарифу.

4.5. У пункті 1 рішення Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству "Облтеплокомуненерго" для потреб населення" Чернігівська міська рада також зазначила, що бере до відома те, що економічно обґрунтовані тарифи на теплову енергію, які визначаються як сума тарифів на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, постачання теплової енергії, з урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго", для потреб населення складають: тариф на теплову енергію - 1986,61 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1452,65 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 498,93грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 35,03 грн/Гкал (без ПДВ).

4.6. Пунктом 2 цього рішення від 03.11.2021 № 662 визначено, що економічно обґрунтовані тарифи на теплову енергію, які визначаються як сума тарифів на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії з урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго", для потреб населення складають - тариф на теплову енергію - 1990,27 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1452,65 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 516,56 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 21,05 грн/Гкал (без ПДВ).

4.7. Пунктом 3 цього рішення від 03.11.2021 № 662 визначено, що економічно обґрунтовані тарифи на теплову енергію, які визначаються як сума тарифів на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго", для потреб населення складають - тариф на теплову енергію - 1927,63 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1452,65 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 498,93 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 21,05 грн/Гкал (без ПДВ).

4.8. Пунктом 5 цього рішення від 03.11.2021 № 662 визначено, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та з урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення складають 2383,93 грн/Гкал із ПДВ.

4.9. Пунктом 6 цього рішення від 03.11.2021 № 662 визначено, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання теплової енергії з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення складають 2388,32 грн/Гкал із ПДВ.

4.10. Пунктом 7 цього рішення від 03.11.2021 № 662 визначено, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахування витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення складають 2367,16 грн/Гкал із ПДВ.

4.11. Пунктом 8 цього рішення від 03.11.2021 № 662 визначено, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання гарячої води, без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та з урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення складають 139,52 грн за 1 м^3 із ПДВ.

4.12. Пунктом 9 цього рішення від 03.11.2021 № 662 визначено, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання гарячої води з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахування витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення складають 130,38 грн за 1 м^3 із ПДВ.

4.13. Пунктом 10 цього рішення від 03.11.2021 № 662 визначено, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання гарячої води без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахування витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення складають 129,52 грн за 1 м^3 із ПДВ.

4.14. Пунктом 12 цього рішення від 03.11.2021 № 662 передбачено, що відповідно до Меморандуму для застосування при розрахунках із населенням в опалювальному періоді 2021- 2022 років встановлено тарифи у розмірах, що застосовувалися АТ "Облтеплокомуненерго" при розрахунках із населенням за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (централізоване опалення та постачання гарячої води) в опалювальному періоді 2020- 2021 років і були встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 10.12.2018 № 1766 "Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ПАТ "Облтеплокомуненерго", яке є виконавцем цих послуг", а саме: 1737,61 грн за Гкал (з ПДВ) - послуги з постачання теплової енергії (централізоване опалення); 103,48 грн за м^3 (з ПДВ) - послуги з постачання гарячої води (централізоване постачання гарячої води з рушникосушарками); 95,72 грн за м^3 (з ПДВ) - послуги з постачання гарячої води (централізоване постачання гарячої води без рушникосушарок). 

У цьому пункті також передбачено, що втрати підприємства, зумовлені різницею в тарифах, зазначених у пунктах 1- 3, 5- 10 та пункті 12 цього рішення, відшкодовувати АТ "Облтеплокомуненерго" з бюджету Чернігівської міської територіальної громади, згідно з відповідними програмою та порядком, затвердженими Чернігівською міською радою.

4.15. Рішенням Чернігівської міської ради від 25.11.2021 № 13/VІІІ-7 затверджено Програму відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років.

4.16. 23.12.2021 Чернігівська міська рада прийняла рішення № 15/VІІІ-11, яким затверджено Порядок відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022 років.

4.17. Пунктом 5 цього Порядку встановлено, що проект рішення про відшкодування різниці в тарифах на розгляд виконавчого комітету Чернігівської міської ради готується управлінням економічного розвитку міста Чернігівської міської ради на підставі поданого підприємством розрахунку різниці в тарифах, погодженого Комісією з узгодження обсягів втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022 років.

4.18. Згідно з пунктом 6 зазначеного Порядку розрахунки відшкодування втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років, подаються підприємствами на розгляд Комісії з узгодження обсягів втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022 років, за формами, що додаються до цього Порядку (додаток 1, додаток 2), засвідчуються підписом керівника або іншої уповноваженої особи підприємства та скріплюються печаткою (за наявності).

4.19. Розпорядженням Чернігівської міської ради від 25.01.2022 № 12-р утворено Комісію та затверджено відповідне Положення про комісію.

4.20. Позивач направив відповідачу лист із додатками від 17.01.2022 № 145 розрахунок втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022 років за листопад 2021 року, та розрахунок втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022 років за листопад 2021 року.

4.21. У відповідь на цей лист Виконавчий комітет Чернігівської міської ради листом від 21.01.2022 № 74/2-02/вих/02/294/11вх/03 повідомив позивача про необхідність доопрацювання поданих розрахунків, оскільки розрахунки втрат подано не згідно з формою, встановленою Порядком відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022 років.

4.22. Позивач направив відповідачу лист із додатками від 31.01.2022 № 296/04, де навів відповідні доопрацьовані розрахунки.

Згідно з розрахунками розмір відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами тарифів, із урахуванням перерахунків, за листопад 2021 року становить 21 320 442,79 грн із ПДВ та 2 422 856,74 грн із ПДВ, всього з ПДВ - 23 743 299,53 грн.

4.23. 01.02.2022 позивач звернувся до відповідача з вимогою від 01.02.2022 № 302/4 про відшкодування втрат підприємства, зумовлених різницею в тарифах, зазначених у пунктах 1- 3, 5- 10 та в пункті 12 рішення Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству "Облтеплокомуненерго" для потреб населення", за листопад 2021 року шляхом перерахування коштів на рахунок товариства, а саме: втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022 років, у сумі 21 320 442,79 грн із ПДВ; втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022 років, у сумі 2 422 856,74 грн із ПДВ.

4.24. Листом від 09.02.2022 № 172/2-02/вих/02/754/11/вх/03 відповідач відмовив позивачу у виконанні зобов`язань, зазначивши про неможливість перерахувати кошти в розмірах, зазначених у листі від 01.02.2022 № 304-4. 

4.25. 17.12.2024 позивач звернувся до відповідача та Чернігівської міської ради з вимогою від 17.12.2024 № 2558/04 про виконання зобов`язання з відшкодування втрат підприємства, зумовлених різницею в тарифах, зазначених у пунктах 1- 3, 5- 10 та в пункті 12 рішення Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662, за опалювальний період 2021- 2022 років, а саме з жовтня 2021 року до квітня 2022 року.

4.26. У відповідь на вказану вимогу відповідач листом від 17.01.2025 № 76/2-01/вих/02/3/2025/2-02.2в відмовив у виконанні зобов`язань.

4.27. 20.01.2025 позивач на адресу відповідача та Чернігівської міської ради направив лист від 20.01.2025 № 135 про відшкодування втрат підприємства, зумовлених різницею в тарифах, зазначених в пунктах 1- 3, 5- 10 та в пункті 12 рішення Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662, за опалювальний період 2021- 2022 років, а саме з жовтня 2021 року до квітня 2022 року.

4.28. У зв`язку з незадоволенням відповідачем вимог про оплату 23 743 299,53 грн позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості між вартістю економічно обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого тарифу для населення в опалювальному періоді 2021- 2022 років за листопад 2021 року в розмірі 23 743 299,53 грн.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги АТ "Облтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості між вартістю економічно обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого тарифу для населення в опалювальному періоді 2021- 2022 років за листопад 2021 року в розмірі 23 743 299,53 грн. 

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ "Облтеплокомуненерго" посилалося на невиконання відповідачем свого обов`язку, який виник на підставі рішення Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662, відшкодувати АТ "Облтеплокомуненерго" втрати, які зумовлені різницею в тарифах, згідно з відповідними програмою та порядком, затвердженими Чернігівською міською радою. 

5.4. Колегія суддів зазначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. (частини 1, 3, 4 статті 11 Цивільного кодексу України).

5.5. Відповідно до статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до повноважень органів місцевого самоврядування належать: встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

5.6. Відповідно до частини статті 13 Закону України "Про теплопостачання" до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить, зокрема, встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

5.7. Згідно із частинами 1- 3, 5 статті 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії або альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством.

Тарифи на виробництво теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного чи місцевого бюджету, а також для потреб населення визначаються для суб`єктів господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії на установках з використанням альтернативних джерел енергії, включаючи теплоелектроцентралі, теплоелектростанції та когенераційні установки, як різниця між тарифом на теплову енергію, встановленим відповідно до частини четвертої цієї статті, і тарифами на транспортування та постачання теплової енергії, що визначаються на рівні діючих для суб`єкта господарювання тарифів на транспортування та постачання теплової енергії, виробленої з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів. У разі відсутності для суб`єкта господарювання встановлених тарифів на транспортування та постачання теплової енергії, виробленої з використанням природного газу, для потреб відповідної категорії споживачів тарифи на транспортування та постачання теплової енергії визначаються на рівні середньозважених тарифів на транспортування та постачання теплової енергії.

5.8. Основні засади цінової політики і регулювання відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначені Законом України "Про ціни та ціноутворення".

5.9. Відповідно до статті 2 Закону України "Про ціни та ціноутворення" дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

5.10. Згідно із пунктом 1 частиною 1 статті 13 Закону України "Про ціни та ціноутворення" державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом, зокрема, встановлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих цін.

5.11. Частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про ціни та ціноутворення" визначено, що Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.

5.12. Колегія суддів зазначає, що Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

5.13. Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

5.14. Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. 

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

5.15. Крім того, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування України" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (у тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.

5.16. За змістом частини 6 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. 

5.17. Отже, за змістом наведених приписів Закону України "Про ціни та ціноутворення" та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень органу місцевого самоврядування належить установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих цін. При цьому встановлення органом місцевого самоврядування ціни на товар у розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, допускається лише з умовою в подальшому відшкодувати суб`єкту господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів.

5.18. Суди попередніх інстанцій частково задовольнили позовні вимоги АТ "Облтеплокомуненерго" в сумі 19 786 082,94 грн (без ПДВ). При цьому суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач не відшкодував втрати теплопостачального підприємства, зумовлені різницею в тарифах на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення в опалювальному періоді 2021- 2022 років за листопад 2021 року, після отримання вимоги позивача. 

5.19. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, Виконавчий комітет Чернігівської міської ради звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, Виконавчий комітет Чернігівської міської ради зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.20. Пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в такому випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 

5.21. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. 

5.22. Колегія суддів зазначає, що зміст наведеної норми права свідчить про те, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

5.23. При касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 та постановах Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 916/1828/22, від 30.05.2023 у справі № 918/707/22, від 23.05.2023 у справі № 910/10442/21, від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19.

5.24. Водночас у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 916/1828/22, від 30.05.2023 у справі № 918/707/22, від 18.05.2023 у справі № 927/1177/21, від 04.04.2023 у справі № 902/311/22.

5.25. Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що, за твердженням скаржника, відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування положень статті 1, частини 1 статті 2, статті 4 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", частини 1 статті 2, частини 1 статті 3 Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" у правовідносинах щодо визначення механізму та джерела врегулювання заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, яка: 

- утворилася після 01.06.2021 та виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування;

- узгоджена територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; 

- підлягає врегулюванню відповідно до від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" у редакції Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування".

При цьому скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення статті 1, частини 1 статті 2, статті 4 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", частини 1 статті 2, частини 1 статті 3 Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" та про помилкового висновку про те, що заборгованість з різниці в тарифах за листопад 2021 року підлягає відшкодуванню за рахунок бюджету Чернігівської міської територіальної громади, без урахування спеціального механізму врегулювання такої заборгованості, передбаченого зазначеними законами.

5.26. Розглянувши наведені доводи скаржника з урахуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, колегія суддів зазначає таке. 

5.27. Закон України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (тут і далі - в редакції в редакції Закону № 1639-IX, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

5.28. Відповідно до статті 2 цього Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

5.29. Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті 4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру (абзац 2 частини 1 статті 3 цього Закону № 1730-VIII).

5.30. Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 4 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії для населення, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води іншим категоріям споживачів або операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.

5.31. Взаєморозрахунки проводяться в порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та/або Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абзац 7 статті 4 Закону № 1730-VIII в редакції Закону № 1639-IX з урахуванням змін, внесених Законом від 16.12.2021 № 1974-IX).

5.32. Суди попередніх інстанцій, ураховуючи зазначені положення Закону № 1730-VIII, виснували, що законодавець визначив, що проведення взаєморозрахунків може здійснюватися шляхом взаєморозрахунків або перерахування субвенції в рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах; для цього сторони повинні укласти договір про організацію взаєморозрахунків.

5.33. Суди зазначили, що постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 № 1403 затверджено Порядок та умови надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

5.34. Згідно з пунктом 5 цього Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.

5.35. Водночас суди встановили, що договору про організацію взаєморозрахунків із погашення заборгованості з різниці в тарифах за послуги з теплопостачання, надані АТ "Облтеплокомуненерго" населенню Чернігівської міської територіальної громади в опалювальному періоді 2021-2022 років (із жовтня 2021 року до квітня 2022 року), між позивачем та відповідачем укладено не було. Тому суди виснували, що заявлена позивачем заборгованість не підлягає відшкодуванню за рахунок субвенції з державного бюджету.

5.36. Колегія суддів зазначає, що у справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій також установили, що виконавчий комітет Чернігівської міської ради, приймаючи рішення від 03.11.2021 № 662 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення", взяв на себе зобов`язання відшкодувати втрати підприємства, зумовлені різницею в тарифах, зазначених у пунктах 1-3, 5- 10 та в пункті 12 цього рішення № 662. Згідно з розрахунком позивача за листопад 2021 року розмір відшкодування різниці між вартістю економічно-обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого розміру, пред`явленого до сплати населенню, становить 23 743 299,53 грн. 

Як зазначили суди попередніх інстанцій, позивач звертався до відповідача з вимогами про сплату різниці між вартістю економічно-обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого розміру тарифу, пред`явленого до сплати населенню, в сумі 23 743 299,53 грн. Проте відповідач не відшкодував витрати, зумовлені різницею в тарифах в сумі 23 743 299,53 грн, у семиденний строк із моменту отримання вимоги позивача та не спростував того, що в опалювальному періоді 2021- 2022 року різниця між вартістю економічно-обґрунтованого та вартістю фактично застосованого тарифу для населення Чернігівської міської територіальної громади за послуги з теплопостачання, надані АТ "Облтеплокомуненерго", становила іншу суму, ніж 23 743 299,53 грн, або ж обов`язок із відшкодування різниці з інших причин відсутній. 

5.37. Заперечуючи доводи відповідача про відсутність підстав у Виконавчого комітету Чернігівської міської ради сплачувати різницю в тарифах за листопад 2021 року, оскільки рішення № 662 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії АТ "Облтеплокомуненерго" для потреб населення" прийняте радою лише 03.11.2021, суди зазначили, що це рішення від 03.11.2021 № 662 стосується опалювального періоду 2021- 2022 років (пункт 12). На час прийняття цього рішення від 03.11.2021 № 662 діяло розпорядження Чернігівської міської ради від 08.10.2021 № 141-р "Про початок опалювального сезону 2021- 2022 років на території м. Чернігова". Цим розпорядженням АТ "Облтеплокомуненерго" зобов`язане розпочати постачання теплової енергії з 08 год 00 хв 11.10.2021. Як зазначили суди, станом на 03.11.2021 вже існували правовідносини з постачання тепла у м. Чернігові. 

Крім того, суди встановили, що рішенням Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662 встановлені тарифи саме на опалювальний період, який почався з 08 год 00 хв 11.10.2021; це рішення від 03.11.2021 № 662 незаконним не визнавалося, не скасовувалося, внаслідок чого є обов`язковим для позивача і відповідача. 

5.38. Отже, рішення Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662, яким було встановлено тарифи на теплову енергію в розмірі, нижчому за економічно обґрунтований, відповідно до частин 3 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. Тому у відповідача відповідно до статті 15 Закону України "Про ціни та ціноутворення" виник обов`язок сплатити позивачу компенсацію різниці між економічно обґрунтованими тарифами та тарифами, фактично застосованими для населення, який виник у відповідача в силу закону та в результаті прийнятого ним рішення. 

Як установили суди, в пункті 12 рішення Чернігівської міської ради від 03.11.2021 № 662 також зазначено про те, що втрати підприємства, зумовлені різницею в тарифах, зазначених у пунктах 1- 3, 5- 10 та пункті 12 цього рішення, слід відшкодовувати АТ "Облтеплокомуненерго" з бюджету Чернігівської міської територіальної громади згідно з відповідними програмою та порядком, затвердженими Чернігівською міською радою.

5.39. Отже, суди обґрунтовано задовольнили позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 19 786 082,94 грн (без ПДВ), оскільки у відповідача виникло зобов`язання з відшкодування позивачу різниці в тарифах. 

Відтак безпідставними є доводи скаржника про те, що за відсутності рішення органу місцевого самоврядування щодо відшкодування втрат АТ "Облтеплокомуненерго" у відповідача відсутні підстави для відшкодування позивачу втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021- 2022.

Оскільки між позивачем та органом місцевого самоврядування не укладався договір про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах за послуги з теплопостачання, надані позивачем населенню Чернігівської міської територіальної громади в опалювальному періоді 2021- 2022 років (жовтень 2021 - квітень 2022 років), то спірні правовідносини не регулюються положеннями Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

5.40. З урахуванням наведеного колегія суддів визнає необгрунтованими доводи скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права (зокрема, статті 1, частини 1 статті 2, статті 4 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", частини 1 статті 2, частини 1 статті 3 Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування"), про які стверджує скаржник у контексті доводів про відсутність висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах. Тому з урахуванням установлених обставин справи підстав для формування висновку щодо їх застосування немає. Подібні за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 25.06.2026 у справі № 927/166/25.

5.41. Отже, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної постанови з цих підстав.

5.42. За таких обставин колегія суддів вважає, що визначені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, під час касаційного провадження у справі № 927/721/25 не підтвердилася, що виключає скасування оскаржуваної постанови із цих підстав.

5.43. За результатами перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судами попередніх інстанцій із правильним застосуванням норм матеріального права. Тому оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

5.44. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень у цій справі. 

5.45. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, уже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому суд касаційної інстанції не може взяти їх до уваги згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

6.3. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Виконавчого комітету Чернігівської міської ради залишити без задоволення. 

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2026 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.12.2025 у справі № 927/721/25 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак