Справа № 162/240/26 	Головуючий у 1 інстанції: Савич А. С. 	
Провадження № 22-ц/802/927/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Здрилюк О. І., Осіпука В. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 01 червня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (далі – ТОВ "Юніт Капітал") в березні 2026 року звернувся в суд з позовом до відповідача  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.03.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 174972, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 22353,00 гривень. Позивач вказує, що за договорами факторингу набув права вимоги за цим договором. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 18192,21 гривень, яка складається з: 17387,11 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 5,10 гривень - заборгованість за відсотками; 800,00 гривень - заборгованість по комісії.
Заочним рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 01 червня 2026 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість у розмірі 9 (дев`ять) гривень 03 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір у розмірі 1 (одна) гривня 32 копійки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 (три) гривні 48 копійок.
Позивач ТОВ "Юніт Капітал" подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Вказує, що 14.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено Договір споживчого кредиту № 174972. Відповідно до умов Договору (пункт 2.2.1 Договору) Сторони погодили, що частина суми кредитних коштів зараховується як погашення суми боргу існуючого кредитного зобов`язання між сторонами (взаємозалік). Зазначене зумовлено тим, що на момент укладення Договору у Позичальника існувала непогашена заборгованість за попереднім кредитним №165419 від 27.12.2024. Судом першої інстанції не враховано той факт, що із наданої відповідачу суми кредиту, 18991,04 грн зараховано для погашення заборгованості за раніше укладеним кредитним договором. Враховуючи наведені умови кредитного договору, дані кошти фактично не перераховувались відповідачу, а тому твердження суду про необхідність надання доказів їх перерахування відповідачу є безпідставними. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором. При укладенні кредитного договору № 174972 від 14.03.2025 позичальник погодився з умовами, визначеними в п.2.5 цього договору, та зобов`язався сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що становить 3 352,95 грн. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути  ОСОБА_1 на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за Кредитним договором № 174972 від 14.03.2025 у розмірі 18 192,21 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 19 656,00 грн а саме: судовий збір у розмірі 6 656,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн покласти на відповідача.
Відзив на апеляційу скаргу в цій справі не подавався.
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.03.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 174972, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 22353,00 гривень, з яких 18991,04 гривень – для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 165419 від 27.12.2024, укладеним з кредитодавцем; 9,01 гривень – на рахунок позичальника; 3352,95 гривень – шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 договору. Строк кредитування становить 275 днів.
Листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260410/84675-БТ від 31.03.2026 підтверджено, що 14.03.2025 на карту ОСОБА_1 НОМЕР_1 було зараховано 09,01 гривень.
За договором факторингу № 10102025 від 10.10.2025 позивач набув права вимоги за договором про споживчий кредит № 174972 від 14.03.2025.
Позивач обліковує за відповідачем заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 19792,21 гривень, яка складається з: 17387,11 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 5,10 гривень - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 800,00 гривень - заборгованість по комісії; 1600,00 гривень – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
За умовами договору (пункт 2.2.1 Договору) сторони погодили, що частина суми кредитних коштів зараховується як погашення суми боргу існуючого кредитного зобов`язання між сторонами (взаємозалік). Зазначене зумовлено тим, що на момент укладення договору у позичальника існувала непогашена заборгованість за попереднім кредитним договором №165419 від 27.12.2024.
Однак, будь-яких доказів на підтвердження того, що сума 18991,04 гривень була зарахована на погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 165419 від 27.12.2024 позивачем не дано ні в суд першої інстанції, ні в суд апеляційної інстанції, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не підтверджено наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 18991,04 гривень за договором про споживчий кредит № 174972 від 14.03.2025.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
За частиною шостою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
У договорі про споживчий кредит від 14.03.2025 передбачено, що комісія за надання кредиту – одноразова винагорода, що сплачується Позичальником за підготовку,організацію та надання Кредитодавцем фінансової послуги (кредиту), та встановлена в п. 2.5. цього Договору.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
На підставі викладеного, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що пункти укладеного між сторонами кредитного договору, які передбачають сплату комісії за надання кредиту, є нікчемними, що зумовлює відмову у задоволенні позову у цій частині.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування судом апеляційної інстанції не встановлено. Підстав для стягнення апеляційним судом судових витрат з відповідача, понесених позивачем в суді апеляційної інстанції немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" залишити без задоволення. 
Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 01 червня 2026 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 17 липня 2026 року.

Головуючий – суддя 
Судді