Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків 
09 липня 2026 року № 520/5366/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання відмови протрправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:
-визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбачену пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» з урахуванням отриманих травм.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. 
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, був прийнятий на військову службу 15 вересня 2023 року за контрактом під час воєнного стану, відноситься до осіб рядового складу Національної гвардії України, на момент початку військової служби йому було 20 років, тобто він не досяг віку 25 років, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, за період служби не притягався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни. 03.11.2025 року Позивачем через АТ «Укрпошта» було направлено рапорт до Головного управління Національної гвардії України щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої Постановою №153. Листом № 3/13/1-К-332-ЕП від 26.11.2025 року командування ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомило, що загальний строк участі у бойових діях ОСОБА_1 , зазначений у особовій справі на дату набрання чинності Постановою №153 складає 202 дні. Листом від 05.12.2025 року №3/33/4-7342-2025 командування військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України повідомило, що строк виконання бойових завдань ОСОБА_1 , з дати прийняття на військову службу за контрактом, складає 35 днів. Однак, позивач приймав участь в бойових діях в період проходження строкової військової служби. 
Відповідач надав відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач, старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України на посаді діловоду відділення соціального супроводу секції персоналу. Позивач був прийнятий на військову службу 15 вересня 2023 року за контрактом під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX з числа осіб, які проходили строкову військову службу, інформація про що міститься у його особовій справі.
Згідно з приписами частини 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України. 
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них нормативно правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно правовими актами. 
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі– Постанова № 153) затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану. 
Пунктом 3 Постанови № 153 встановлено, що учасниками вказаного експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби. 
Пунктом 4 Постанови № 153 встановлено наступне: громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень; військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених); військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі; військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується; виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та: були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу; проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”; проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання. 
Зі змісту положень Постанови № 153 можна дійти висновку, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень можлива виключно за умови дотримання встановлених цією Постановою вимог, які мають існувати в сукупності, а саме: вік призову або прийняття на військову службу до 25 років; бути особою рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення; бути прийнятим або призваним на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №2102-IX, до набрання чинності цією постановою 13.02.2025 у віці до 25 років; проходити військову службу; брати безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, на території держави-агресора (надалі по тексту також - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності вказаною постановою 13.02.2025, або строком менше шести місяців із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), або менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни; відсутності притягнення до кримінальної відповідальності, відсутності двох або більше разів за сукупністю дисциплінарних стягнень строк дії яких не закінчився. 
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі. 
абзац другий цього пункту обмежує участь військовослужбовців в експериментальному проєкті наступним чином. Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови № 153, громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень. Одним з обмежень є саме факт прийняття або призову на військову службу під час дії воєнного стану. 
Судом встановлено, що позивач був призваний на строкову військову службу до введення воєнного стану - 20.05.2021 (що підтверджується довідкою про проходження служби), і на момент введення воєнного стану проходив строкову військову службу, тому він не відповідає вимогам абзацу 2 пункту 4 Постанови № 153, відповідно, норма, викладена в абзаці 3 пункту 2 Постанови № 153 також не може до нього застосовуватись. 
Натомість нормотворцем передбачена участь у проекті осіб, що на момент введення воєнного стану проходили строкову військову службу, а саме абзаци 6, 7 пункту 4 Постанови № 153, згідно із якими виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу. 
Зі змісту цієї норми випливає, що обов`язковою умовою для виплати винагороди особам, які були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу, є відповідність вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому пункту 4 Постанови № 153. 
Абзац 2 пункту 4 Постанови № 153, в свою чергу, не має виключень стосовно необхідного строку безпосередньої участі в бойових діях у визначених часових межах, такий строк має становити не менше 180 днів. 
Загальний строк безпосередньої участі ОСОБА_1 за період з моменту укладення контракту (15.09.2023) до набрання чинності Постанови № 153 (13.02.2025) складає 35 днів (20.09.2023 – 22.09.2023, 03.10.2023 - 20.10.2023, 11.12.2023 – 25.12.2023), що підтверджується довідкою від 05.03.2026 № 595, яка наявна в додатках до позовної заяви, а також витягами з журналів бойових дій, що додаються до відзиву. 
Таким чином, ОСОБА_1 не відповідає вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому пункту 4 Постанови № 153. 
Метою Постанови № 153 є реалізація експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану. 
Відповідно до абз. 2 п. 1 Порядку реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану, затвердженого Постановою № 153, метою експериментального проекту є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього. Таким чином мета постанови № 153 чітко визначена – це підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом. 
Що стосується посилання позивача на застосування абзацу 4 пункту 4 Постанови № 153, то відповідно до пункту 21.7 глави 21 розділу II Положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, на військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається до ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Отримати цю довідку можуть військовослужбовці, які під час виконання бойового завдання або проходження військової служби отримати бойову травму, поранення або контузію. Довідка видається лише після завершеного курсу стаціонарного лікування та проведеного службового розслідування по факту поранення. Довідка про обставини травми видається на підставі службового розслідування. Службове розслідування розпочинає командир військової частини своїм наказом. У випадку відсутності ініціативи по призначенні службового розслідування військовослужбовець може звернутись до командира з рапортом, в якому просить розпочати службове розслідування по факту отримання поранення. До даного рапорту можна долучити, які підтверджують травму (форма 100, виписка зі стаціонарного лікування, епікриз тощо). Як зазначено в статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок (стаття 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України). Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України). Отже сукупність вищевказаних приписів зобов`язувала позивача повідомити про все, що з ним сталось, зокрема про травмування 04.10.2023 та 17.12.2023. Також слід враховувати локалізацію і характер тілесного ушкодження, які мають дуже широкий діапазон за механізмом отримання, що не виключає отримання даного тілесного ушкодження за інших обставин, наприклад з власної необережності. 
Так, згідно з додатком 4 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 09 липня 2018 року за № 258 «Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України», що був чинним у спірні періоди (06.20.2023 та 17.12.2023) затверджено первинну медичну карту (форма 100). Цей документ заповнюється медиком після надання першої домедичної допомоги. У первинній медичній картці (формі 100) зазначається така інформація: особисті дані бійця; найменування підрозділу, до якого той належить; вид поранення; факт, що поранення отримане під час бойових дій; час надходження до стабілізаційного пункту; яку допомогу було вже надано на етапі евакуації тощо. В первинній медичній картці від 06.10.2023 не зазначено факту отримання поранення під час бойових дій, надання невідкладної допомоги, а також відомостей щодо втрати працездатності. Натомість в ній зазначено діагноз «цефалгічний синдром», поставлений зі слів ОСОБА_1 «Цефалгічний синдром» - це назва головного болю, що характеризується відчуттям дискомфорту, тиску або болю в ділянці голови (від надбрівної до потиличної зони). Тобто первинна медична картка була складена виключно на підставі скарг Позивача на головний біль. В первинній медичній картці від 17.12.2023 не зазначено факту отримання поранення під час бойових дій, надання невідкладної допомоги, а також відомостей щодо втрати працездатності. Натомість в ній зазначено «підвернув ногу». Враховуючи зазначене, наявність первинних медичних карток не є самостійною підставою для видачі довідки про обставини травми. 
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови № 153 військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі. Надані Позивачем первинні медичні картки не є документами, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок отримання поранення із захистом Вітчизни. Належним доказом такого зв`язку є виключно висновок (постанова) військово-лікарської комісії. 
Крім того, статтею 70 Закону України «Про охорону здоров`я» передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України". 
Відповідно до пункту 13 Положення про діяльність медичної (військово лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 № 285 рішення (постанови) М(ВЛ)К про причинний зв`язок захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців приймаються в таких формулюваннях: 1) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) отримане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України або в період перебування в місцях несвободи (у разі встановлення факту позбавлення особистої свободи державою-агресором, її органами, підрозділами, формуваннями, іншими утвореннями у зв`язку із захистом державного суверенітету, незалежності, територіальної цілісності і недоторканності України внаслідок збройної агресії проти України). 
Пунктом 15 цього Положення визначено наступне: Рішення (постанова) М(ВЛ)К про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою, наведеною в додатку 1 до Порядку (далі- Акт про нещасний випадок), Акті про нещасний випадок невиробничого характеру за формою, наведеною в додатку 2 до Порядку (далі - Акт про нещасний випадок невиробничого характеру), у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва). Також до М(ВЛ)К подається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання поранення (травми, контузії, каліцтва). 
Таким чином, для застосування абзацу 4 пункту 4 Постанови № 153 необхідним є визначення причинно-наслідкового зв`язку між отриманням поранення (травми, контузії, каліцтва) та захистом Батьківщини. Відповідно до чинного законодавства, єдиним органом, який має повноваження визначати наявність такого причинно-наслідкового зв`язку, є військово-лікарська комісія. Крім того зазначена норма передбачає обов`язкову наявність причинно наслідкового зв`язку між отриманням поранення та недостатньою в розумінні Постанови № 153 кількістю днів безпосередньої участі в бойових діях. Тобто військовослужбовець, який брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців за визначений період має довести, що саме через поранення (захворювання, травму тощо) він не мав можливості брати безпосередню участь в бойових діях протягом більш тривалого терміну, наприклад, перебуваючи на лікуванні, відновленні тощо. 
Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання відмови протиправними та зобов`язання вчинити певні дії-залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.