Справа №752/4340/25
Провадження №2-а/701/8/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2026 року в складі: головуючого - судді - за участю секретаря - | Маньківський районний суд, Черкаської області Костенка А. І. Байдужої Г. І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в с-ще Маньківка адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1  до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. 
На підставу своїх вимог спирається на те, що 07.02.2025 року о 00:15 ОСОБА_1 рухався на автомобілі Chevrolet Bolt (номерний знак НОМЕР_1 ) у м. Київ по проспекту Академіка Глушкова. Наближаючись до блокпоста по проспекту Академіка Глушкова на в`їзд у місто Київ (далі - Блокпост), ОСОБА_1 , вимкнув ближнє світло фар та увімкнув освітлення в салоні. Після зупинки на Блокпості, з метою пред`явити військовослужбовцям, які чергують на Блокпості, застосунок "Дія", ОСОБА_1 , дістав свій мобільний телефон із правої кишені штанів, а також дістати документи, які знаходились позаду сидіння пасажира, для чого в цей момент відстебнув пасок безпеки, з тих причин, що по іншому мобільний телефон не можливо було дістати із кишені.
Під час спілкування із військовослужбовцями, ними було доведено до ОСОБА_1 , що у місті Києві та Київській області оголошена повітряна тривога, і після здійснення військовослужбовцями відповідних перевірочних заходів щодо документів та автомобіля ОСОБА_1 , військовослужбовцями було надано вказівку невідкладно прослідувати до укриття. Проте, приблизно, через 10 (десять) хвилин після прибуття ОСОБА_1 , на Блокпост підійшов поліцейський 1 взводу 7 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у місті Києві сержант поліції Голенко Владислав Валерійович (далі - Поліцейський). Поліцейський одразу зазначив, що ОСОБА_1 , перебуває за кермом із непристебнутим паском безпеки. ОСОБА_1 , у відповідь Поліцейському пояснив, що відстебнув пасок безпеки вже після зупинки на блокпосту, у салоні автомобіля було ввімкнене світло, а водійське вікно повністю опущене.
Військовослужбовці бачили, що ОСОБА_1 , був пристебнутий і як та коли саме відстебнув пасок безпеки. Проте, коли поліцейському Військовослужбовці повідомили, що на пасок безпеки не звернули уваги, Поліцейський наказав ОСОБА_1 , з`їхати на узбіччя для винесення постанови. У зв`язку з тим, що транспортний засіб було зупинено під час дії комендантської години, Поліцейським було повідомлено, що оскільки за порушення комендантської години офіційне покарання відсутнє, буде винесена постанова за порушення правил дорожнього руху, а саме, за непристебнутий ремінь безпеки. При цьому, Поліцейським при винесені постанови не було досліджено жодних доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 , вказаного адміністративного правопорушення, Поліцейський не слухав пояснення щодо причин пересування на автомобілі під час комендантської години.
За результатом чого, поліцейський 1 взводу 7 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у місті Києві сержант поліції Голенко Владислав Валерійович виніс постанову серії ЕНА№ 4021257 від 07.02.2025 р., про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.
Весь час, ОСОБА_1 , неодноразово наголошував, що йому потрібно прослідувати в укриття, на що Поліцейський не реагував, так сам як не реагував і на вимогу ОСОБА_1 , забезпечити його право на правову допомогу, що, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», є грубим порушенням, бо під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
Як вбачається з наведеного, факт порушення ОСОБА_1 , Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП - відсутній. При цьому, при винесені постанови Поліцейським не були досліджені усі обставини справи, а також надані докази вчинення ним адміністративного правопорушення.
Разом з тим, жодного відеозапису або фото на спростування на підтвердження Поліцейським своєї позиції щодо того, що ОСОБА_1 , саме керував автомобілем з непристебнутим паском безпеки, а не відстібнув його вже після зупинки і перевірки Військовослужбовцями на Блокпосту, а також за допомогою яких можливо встановити наявність адміністративного правопорушення, винуватість ОСОБА_1 , в його вчиненні Поліцейським не пред`явлено, що і змусило представник позивача звернутись з відповідним позовом до суду.
Суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 4021257 від 07.02.2025 року, винесеною поліцейським 1 взводу 7 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у місті Києві сержантом поліції Голенко В.В., за ч. 5 ст. 121 КУпАП на ОСОБА_1 , було накладено штраф в розмірі 510 грн.
Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 07.02.2025 року о 00 год. 38 хв., в м. Київ, проспект Академіка Глушкова, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом обладнаним засобом пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в ПДР України чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач заперечує факт вчинення ним даного правопорушення, оскільки зазначає, що керував транспортним засобом з пристебнутим паском безпеки та відстебнув його вже після зупинки на блокпосту. Вважає дії інспектора протиправними, а постанову такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому її необхідно скасувати та закрити провадження у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 8 ч. 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортні засоби якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 5 ст. 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 2.3 в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Згідно ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність водіїв настає за порушення водієм правил керування або експлуатації транспортного засобу, правил користування ременями безпеки або мотошоломами, зокрема: ч. 5 статті за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, без складання відповідного протоколу.
Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 5 ст. 121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
До тогож, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.
Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідачем, враховуючи норми ст. 72 КАС України, не надано доказів, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Як вбачається позивач ОСОБА_1 , свою винуватість заперечує, зазначивши, що він керував транспортним засобом з пристебнутим ременем безпеки, інших доказів (в тому числі відео доказів) скоєння правопорушення суду не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про правомірність рішень, дій суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Відповідач доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови, а також доказів, які б підтверджували вину позивача, суду не надав.
У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.
З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р., № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України чи відповідають вони критеріям визначеним в даній нормі, зокрема щодо обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
З урахуванням наведеного, суд переконаний, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена всупереч вимогам закону та, відповідно підлягає до скасування.
Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним вимоги позову є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 132, 213, 222, 245, 246, 251, 268, 276, 277, 283, 284, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов задоволити.
Скасувати постанову поліцейського 1 взводу 7 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в місті Києві сержанта поліції Голенка Владислава Валерійовича, серії ЕНА № 4021257 від 07.02.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою  ОСОБА_1  було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Маньківський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя | А.  І.  Костенко