ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 липня 2026 року справа №200/7505/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 р. у справі № 200/7505/25 (головуючий І інстанції Михайлик А.С. ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії ,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – відповідач), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 19.09.2025 № 047350008866 про відмову в призначенні пенсії з 11.09.2025; зобов`язати зарахувати до пільгового стажу роботи, згідно з записами диплому про навчання серії НОМЕР_1 та трудової книжки серії НОМЕР_2 періоди: - за Списком робіт затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 N 202 розділ І, періоди роботи з 01.09.2005 по 11.06.2008, з 28.07.2008 по 31.05.2018, з 04.06.2018 по 04.11.2019, з 06.11.2019 по 24.01.2025, з 17.02.2025 по 11.09.2025, - на провідній професії прохідником періоди роботи з 01.09.2005 по 11.06.2008, з 28.07.2008 по 31.05.2018, з 04.06.2018 по 04.11.2019, з 06.11.2019 по 24.01.2025, з 17.02.2025 по 11.09.2025; зобов`язати обчислити періоди роботи з 01.09.2005 по 11.06.2008, з 28.07.2008 по 31.05.2018, з 04.06.2018 по 04.11.2019, з 06.11.2019 по 24.01.2025, з 17.02.2025 по 11.09.2025 на провідних професіях з кратністю відповідно до Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992, та роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 та донарахувати додатково по три місяці підземного стажу за кожний повний рік; зобов`язати призначити пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 11.09.2025.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: 
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області рішення від 19.09.2025 № 047350008866 про відмову в призначенні пенсії з 11.09.2025.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2025 про призначення пенсії за віком на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” .
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 06.11.2019 по 24.01.2025 як роботу за провідної посадою згідно зі Списком, що затверджений постановою від 31.03.1994 № 202. 
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області розрахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 02.01.2008 по 31.03.2008, з 28.07.2008 по 31.05.2018 (за виключенням 30.04.2013, 30.05.2013, 30.05.2014-31.05.2014, 28.08.2014-30.08.2014, 31.10.2014, 31.10.2015, 30.06.2016, 30.06.2017 та 30.04.2018), з 04.06.2018 по 04.11.2019, з 06.11.2019 по 24.01.2025, з 17.02.2025 по 31.07.2025 на провідних професіях з кратністю відповідно до Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 та Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 та донарахувати за кожний повний рік роботи додатково по три місяці підземного стажу.
В задоволені решти позовних вимог відмовив.
Стягнув з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Позививач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених вимог подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю. 
В обґрунтування скарги зазначено, зокрема, що спірний період роботи позивача в зарахуванні якого відмолено судом першої інстанції підтверджується наявними матеріалами справи.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю. 
В обґрунтування скарги зазначено, зокрема, наступне.
Пільговий стаж особи на посадах на підземних і відкритих гірничних роботах – за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 31.03.1994 № 202) (25 років) на дату звернення становив 18 років 10 місяців 20 днів, з них роботи підземні, провідні професії (20 років) – 11 років 11 місяців 11 днів. Пільговий стаж за Списком № 1 становить 17 років 2 місяці 3 дні.
За результатами розгляду заяви під час призначення пенсії не зараховано періоди навчання, оскільки Позивач навчався з 2005 по 2008 рік та згідно довідки ОК-5, страхові внески за цей період сплачені лише за період роботи, який перетинався з навчанням.
Щодо періодів зазначених Позивачем:
-період з 28.07.2008 по 31.05.2018 зарахований в повному обсязі до стажу, що підтверджується Формою РС право (форма додається);
-період з 04.06.2018 по 04.11.2019 зарахований в повному обсязі до стажу, що підтверджується Формою РС право (форма додається);
-період з 06.11.2019 по 24.01.2025 зарахований з 06.11.2019 по 31.12.2024, оскільки згідно довідки Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме відомостей по спеціальному стажу період 01.01.2025 по 31.01.2025 зарахований до страхового стажу, оскільки підприємство, не подало відомості до Пенсійного фонду України про спеціальний стаж в зазначений період (форма ОК-5 додається);
-період з 17.02.2025 по 11.09.2025 зарахований лише з 17.02.2025 по 31.07.2025, згідно довідки Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме відомостей по спеціальному стажу період 01.08.2025 по 31.08.2025 зарахований до страхового стажу, оскільки підприємство, не подало відомості до Пенсійного фонду України про спеціальний стаж в зазначений період (форма ОК-5 додається).
За результатами розгляду документів, наданих для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Головним управлінням зараховано всі можливі пільгові періоди роботи. Стаж згідно наданих документів є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-ІV.
Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 не є нормативно-правовим актом і джерелом права в розумінні статті 7 КАС України та не може підміняти і доповнювати положення частини 3 статті 114 Закону України № 1058-ІV, скільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, воно не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
В свою чергу, частина 3 статті 114 Закону № 1058-ІV та інші положення цього Закону не передбачають застосування кратності при обчисленні спеціального (пільгового) стажу на підземних роботах або за провідними професіями, тому лист- роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України не може вносити зміни до Закону.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
11.09.2025 позивач звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
У ході автоматизованого розподілу за принципом екстериторіальності відповідальним структурним підрозділом за розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії та прийняття рішення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, що є відповідачем у справі.
19.09.2025 відповідачем прийняте рішення № 047350008866 про відмову в призначенні пенсії за віком через недостатність пільгового стажу роботи.
У рішенні зазначено, що позивачу виповнилося повних 37 років. Під час розгляду заяви позивача відповідачем встановлено, що страховий стаж позивача становить 34 роки 1 місяць 2 дні, пільговий стаж особи на посадах на підземних і відкритих гірничих роботах – за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 31.03.1994 № 202) (25 років) на дату звернення становить 18 років 10 місяців 20 днів, з них роботи підземні, провідні професії (20 років) – 11 років 11 місяців 11 днів. Пільговий стаж за Списком № 1 становить 17 років 2 місяці 3 дні. В рішенні зазначено, що за результатами розгляду заяви під час призначення пенсії не зараховано періоди навчання, оскільки позивач навчався з 2005 по 2008 рік та згідно довідки ОК-5, страхові внески за цей період сплачені лише за період роботи, який перетинався з навчанням.
Згідно з розрахунком стажу пільговий стаж обчислено таким чином:
період з 14.05.2007 по 26.06.2007 врахований як стаж згідно з “ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а”;
період з 02.01.2008 по 31.03.2008 врахований як стаж згідно з “ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в”;
період з 28.07.2008 по 31.05.2018, за виключенням 30.04.2013, 30.09.2013, 30.05.2014-31.05.2014, 28.08.2014-30.08.2014, 31.10.2014, 31.10.2015, 30.09.2016, 30.06.2017, 30.04.2018 врахований як стаж згідно з “ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в”;
період з 04.06.2018 по 04.11.2019 врахований як стаж згідно з “ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в”
період з 06.11.2019 по 14.09.2021 та з 01.10.2021 по 31.12.2024 врахований як пільговий стаж за Списком №1;
період з 17.02.2025 по 31.07.2025 врахований як стаж згідно з “ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в”.
Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 в якій містяться записи:
№ 1 – 02.01.2008 прийнятий учнем прохідника з повним робочим днем під землею,
№ 2 – 23.03.2008 переведений дублером гірничого майстра,
№ 3 – 21.04.2008 звільнений в зв`язку із закінченням виробничої практики,
№ 4 – 28.07.2008 прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті,
№ 7 – 31.05.2018 звільнений за власним бажанням,
№ 8 – 04.06.2018 прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті,
№ 9 – 04.11.2019 звільнений за власним бажанням,
№ 10 – 06.11.2019 прийнятий прохідником 4 розряду з повним робочим днем на підземних роботах,
№ 11 – 13.03.2020 переведений прохідником 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах,
№ 12 – 24.01.2025 звільнений за власним бажанням.
№ 13 – 17.02.2025 прийнятий прохідником 5 розряду з повним робочим днем у шахті.
Станом на день звернення із заявою про призначення пенсії 11.09.2025 року запис про звільнення відсутній, продовжував працювати.
Як вбачається з диплому серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , у 2008 році закінчив Селидівський гірничий технікум за спеціальністю «Технологія підземної розробки корисних копалин» і здобув кваліфікацію гірничий технік-технолог.
З додатку до диплому серії НОМЕР_1 вбачається період навчання з 01.09.2005 по 11.06.2008 року, форма навчання денна, термін навчання 2 роки 10 місяців.
Відповідно до Реєстру суб`єктів освітньої діяльності Селидівський гірничий технікум перебуває за посиланням як заклад ФАХОВОЇ ПЕРЕДВИЩОЇ ОСВІТНЬОЇ ДІЯЛЬНОСТІ.
Крім того на Освітньому порталі Донецької області Селидівський гірничий технікум значиться як Професійно-технічний навчальний заклад, під номером 55 у списку.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Селидівський гірничий технікум здійснює вид діяльності в тому числі і за КВЕД 85.41 Фахова передвища освіта.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) у редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.
За частиною 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до частини 6 статті 114 Закону № 1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.
Так, згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.
Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). 
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.
Матеріали справи свідчать, що трудова книжка позивача містить дані для визначення зазначеного періоду роботи в якості пільгового стажу, як за Списком № 1 так і 202. Також спірні періоди за професією прохідник підлягає зарахуванню до стажу на провідних професіях. 
Отже, позивач у спірні періоди працював на посадах передбачених Постановою № 202 та на провідних посадах (прохідник), які дають право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058.
Щодо посилання відповідача та суду першої інстанції, як на підставу для не зарахування спірного періоду роботи на те, що підприємством не сплачено страхові внески до Пенсійного фонду України, відсутність інформації в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, колегія суддів з цього приводу зазначає, що не сплата, несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого не сплата страхового внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Колегією суддів враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 144/669/17) та від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), згідно якої несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.
У справах № 490/12392/16-а, № 638/5795/17, № 683/1814/16-а Верховним Судом зроблено висновки, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. При цьому, Верховний Суд не досліджував питання чи нараховувались позивачам у цих справах, але не сплачувались страхувальниками страхові внески. Сплата страхувальником страхових внесків до Пенсійного фонду України є кінцевим етапом, якому передує нарахування страхового внеску. Зважаючи на те, що обов`язок щодо сплати страхового внеску так і обов`язок по його нарахуванню покладено саме страхувальника (роботодавця), а отже і відповідальність за ненарахування страхового внеску покладено також на страхувальника. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо належного нарахування та сплати страхових внесків, а отже, ненарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у справі № 560/4616/20, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3544/16-а, від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 04.09.2018 року у справі № 482/434/17, від 30 вересня 2019 року у справі №316/1392/16-а.
Отже, суд першої інстанції неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів до стажу (пільгового) роботи позивача.
Щодо зарахування навчання до стажу (пільгового та загального), колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом “д” частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" № 103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, з наступними змінами і доповненнями, а саме ч. 1 ст. 38 "Гарантії соціального захисту здобувача освіти та випускника закладу професійної (професійно-технічної) освіти", обумовлено: час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. 
За змістом статті 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.
За положенням ст.3 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта є складовою системи освіти України. Професійна (професійно-технічна) освіта є комплексом педагогічних та організаційно-управлінських заходів, спрямованих на забезпечення оволодіння громадянами знаннями, уміннями і навичками в обраній ними галузі професійної діяльності, розвиток компетентності та професіоналізму, виховання загальної і професійної культури. Професійна (професійно-технічна) освіта здобувається у закладах професійної (професійно-технічної) освіти.
Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно-технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.
Відповідно до ст. 5 Закону, професійна (професійно-технічна) освіта здобувається громадянами України в державних і комунальних закладах професійної (професійно-технічної) освіти безоплатно, за рахунок держави, а у державних та комунальних акредитованих вищих професійно-технічних навчальних училищах та центрах професійної освіти - у межах державного та/або регіонального замовлення безоплатно, на конкурсній основі.
Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону, професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Отже, вказаною нормою передбачено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання. 
Аналогічний висновок щодо зарахування періоду навчання позивача в технікумі до пільгового стажу міститься в постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №367/945/17.
Таким чином, період навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу.
За правилами пункту 8 Порядку № 637, час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання. При відсутності у таких документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умови, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів.
Згідно п. 23 Порядку №637, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
За п.27 Порядку №637, у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.
Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовується, що позивач навчався в навчальному закладі який надає професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання. Доказів які б спростовували вказані висновки не надано.
Щодо посилання суду першої інстанції на те, що професія гірничого техніка-технолога та професія гірника є різними професіями, перша відноситься до розряду фахівці, інша – до робітників, а тому працевлаштування позивача протягом 3 місяців після закінчення Селдівського гірничого технікуму на роботу за професією прохідника не свідчить про його працевлаштування за набутою спеціальністю, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з дипломом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_1 та додатку до нього позивач з вересня 2005 року по 11.06.2008 навчався у Селидівському гірничому технікумі за спеціальністю “Технологія розробки корисних копалин” та здобув кваліфікацію гірничий технік технолог.
Відповідно до відомостей трудової книжки позивач у період навчання працював у ВП “Шахта Росія” ДП “Селидівугілля” з 02.01.2008 по 22.03.2008 учнем прохідника з повним робочим днем в шахті, з 23.03.2008 по 21.04.2008 – дублером гірничого майстра (записи 1-3 трудової книжки), з 28.07.2008 - прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею.
Згідно з дипломом серії НОМЕР_1 позивач навчався за спеціальністю “Технологія розробки корисних копалин” та здобув кваліфікацію гірничий технік технолог. 
Відповідно до класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327, професія технік-технолог гірничий відноситься до підкласу КП 3117 технічні фахівці в галузі видобувної промисловості та металургії, професія прохідник відноситься до підкласу КП 7111 Гірники та кар`єрні робітники, Підрозділ 71 робітники з видобутку корисних копалин і на будівництві. 
Так, за положенням ст. 4-1 КЗпП, професія (вид занять) - це сукупність близьких за трудовими функціями видів трудової діяльності, що можуть вимагати певної професійної та/або освітньої кваліфікації працівника.
Трудова функція - це інтегрований, переважно автономний набір трудових дій, що визначається характерним для нього технологічним процесом та передбачає наявність певних компетентностей, необхідних для їх виконання.
Професійна кваліфікація (повна професійна кваліфікація) - це визнана або присвоєна/підтверджена суб`єктом, уповноваженим на це законодавством, та засвідчена відповідним документом стандартизована сукупність здобутих особою компетентностей та/або результатів навчання, що дає змогу здійснювати трудові функції, визначені відповідним професійним стандартом.
За положенням ст. 21 Закону України "Про освіту", спеціалізована освіта - це освіта мистецького, спортивного, військового, безпекового чи наукового спрямування, яка може здобуватися в рамках формальної, неформальної, інформальної освіти, спрямована на здобуття компетентностей у відповідній сфері професійної діяльності під час навчання у безперервному інтегрованому освітньому процесі на кількох або всіх рівнях освіти та потребує раннього виявлення і розвитку індивідуальних здібностей.
Держава створює умови для здобуття освіти мистецького, спортивного, військового, безпекового та наукового спрямування, у тому числі в закладах спеціалізованої освіти всіх рівнів.
За положенням ст. 34 Закону України "Про освіту", кваліфікації за обсягом класифікуються на повні та часткові, за змістом - на освітні та професійні.
Кваліфікація вважається повною у разі здобуття особою повного переліку компетентностей відповідного рівня Національної рамки кваліфікацій, що визначені відповідним стандартом.
Кваліфікація вважається частковою у разі здобуття особою частини компетентностей відповідного рівня Національної рамки кваліфікацій, що визначені відповідним стандартом.
У цьому Законі, якщо не зазначено інше, під терміном "кваліфікація" розуміється повна кваліфікація.
Освітня кваліфікація - це визнана закладом освіти чи іншим уповноваженим суб`єктом освітньої діяльності та засвідчена відповідним документом про освіту сукупність встановлених стандартом освіти та здобутих особою результатів навчання (компетентностей).
Професійна кваліфікація (повна професійна кваліфікація) - це визнана або присвоєна/підтверджена суб`єктом, уповноваженим на це законодавством, та засвідчена відповідним документом стандартизована сукупність здобутих особою компетентностей та/або результатів навчання, що дає змогу здійснювати всі трудові функції, визначені відповідним професійним стандартом.
Часткова професійна кваліфікація - це визнана або присвоєна/підтверджена суб`єктом, уповноваженим на це законодавством, та засвідчена відповідним документом стандартизована сукупність здобутих особою компетентностей та/або результатів навчання, що дає змогу здійснювати частину трудових функцій, визначених відповідним професійним стандартом.
Результати навчання та компетентності, необхідні для присудження освітніх та/або присвоєння професійних та часткових професійних кваліфікацій, можуть досягатися шляхом здобуття формальної, неформальної чи інформальної освіти.
Колегія суддів зазначає, що законодавство розмежує поняття посада, професія, спеціальність, кваліфікація. Спеціальність та кваліфікація є більш ширшим поняттям та може включати право на роботу за декількома професіями та посадами. Суд помилково ототожнює їх.
Отже, судом першої інстанції неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів до стажу (пільгового) роботи позивача.
Щодо застосування до спірних правовідносин роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 суд враховує наступне.
Згідно із пунктом 5 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"» від 06 грудня 1991 року № 1931-ХІІ Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.
На виконання постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"» від 06 грудня 1991 року № 1931-ХІІ Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення"».
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”» працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
Тобто відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року № 8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.
Крім цього, Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв Постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», у якій є Додаток, який містить перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», який у свою чергу містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Постанова КМУ №81 від 22.02.1992 є чинною.
У листі Міністерства соціальної політики України № 12281/0/2-18/21 від 26.06.2018 року зазначено, що пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 року № 1931-XII «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788, обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України. Згідно вказаного листа, у зв`язку з тим, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечений» втратило чинність і право та порядок призначення пенсій на пільгових умовах працівникам, зайнятим на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії визначаються відповідно до частини 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», немає підстав зараховувати позивачу до стажу кожного повного року роботи гірничим очисного забою - за 1 рік роботи 3 місяці.
У листі від 02 жовтня 2018 року № 19997/0/2-18 адресованому Пенсійному фонду України Міністерство соціальної політики України зазначило про доцільність застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”».
Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 12 вересня 2018 року № 1209-27, до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховують Роз`яснення № 8.
Колегія суддів зазначає, що статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням № 8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.
Таким чином у даному випадку, підлягає застосуванню роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року справа № 200/1009/24, від 09 квітня 2025 року у справі №200/6443/23.
Отже, відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до стажу (пільгового) роботи.
Таким чином з врахування встановлених обставин, суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог в частині відмовлених позовних вимог.
У відповідності до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись ст. 311, 315, ч. 3, 4 ст. 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 р. у справі № 200/7505/25 - змінити.
Викласти абзац четвертий та п`ятий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 р. у справі № 200/7505/25 абзацом наступного змісту:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області при призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 зарахувати період роботи до пільгового стажу як роботу за провідної посадою згідно зі Списком, що затверджений постановою від 31.03.1994 № 202, періоди роботи з 01.09.2005 по 11.06.2008, з 28.07.2008 по 31.05.2018, з 04.06.2018 по 04.11.2019, з 06.11.2019 по 24.01.2025, з 17.02.2025 по 11.09.2025, з кратністю відповідно до Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 та Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.»
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 р. у справі № 200/7505/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 16 липня 2026 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко