П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/22050/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Євген Юрійович 
Суддя-доповідач - Залімський І. Г. 
24 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Залімського І. Г. 
суддів: Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20 серпня 2025 року № 262840021404 про відмову у призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року відповідно до записів трудової книжки від 17.07.1981 року серії НОМЕР_1 , повторно розглянути заяву від 13.08.2025 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.04.2026 позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до страхового стажу не зараховано: період підприємницької діяльності з 05.07.2010 по 01.04.2012, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків; періоди роботи з 01.04.1993 по 14.06.1995, з 01.02.1996 по 25.11.1996 відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 17.07.1981, оскільки відсутні дані про реорганізацію; період роботи з 01.04.1993 по 06.09.1993 відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 17.07.1981 та акту опиту свідків, оскільки в трудових книжках заявника та свідків відсутні дані про перейменування організації. Відсутня інформація про ліквідацію підприємства, а також відсутні архівні дані. Інші документи, передбачені пунктом 3 Порядку №637, відсутні. Згідно відомостей Державного реєстру застрахованих осіб до страхового стажу враховані всі періоди трудової діяльності. За поданими документами страховий стаж становить 28 років 08 місяців 19 днів. Позивач матиме право на пенсійну виплату з 06.06.2027 або при набутті необхідного страхового стажу. 
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважила, що для обчислення стажу роботи при призначенні пенсії має бути зарахований період її роботи 01.04.1993 по 14.06.1995 та з 01.02.1996 по 25.11.1996, а відповідач безпідставно не зарахував до її страхового стажу вказані періоди її роботи.
З урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в м. Києві, подала заяву від 23.04.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Заява відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, за результатами розгляду якої 30.04.2025 було прийнято рішення №262840021404 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, а саме: до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 періоди роботи:
- з 16.10.1989, оскільки у записі про звільнення не зазначено дату звільнення з роботи;
- з 09.09.1987 по 08.07.1991 та з 21.01.1992 по 01.04.1992, оскільки назви організацій при прийнятті на роботу не відповідають назвам організацій на печатках, якими завірено записи при звільнення, тобто відсутні відомості про реорганізацію.
06.06.2025 позивач повторно подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів, про призначення пенсії за віком відповідно до Закону.
Заява відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, за результатами розгляду якої 13.06.2025 було прийнято рішення №262840021404, позивачу зараховано попередній період, однак відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а саме: до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 періоди роботи з 01.04.1993 по 14.06.1995 та з 01.02.1996, оскільки назви організацій при прийнятті не відповідають назвам організацій при звільненні, тобто відсутні відомості про реорганізацію.
13.08.2025 позивач повторно подала заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Заява відпрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, за результатами розгляду якої 20.08.2025 було прийнято рішення №262840021404, позивачу зараховано попередній період, однак відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. У рішенні вказано, що страховий стаж становить 28 років 08 місяців 19 днів. Відповідно до Витягу з ЕРС для ФОП заявник здійснював підприємницьку діяльність з 05.07.2010 по 27.12.2016. До страхового стажу не зараховано періоди:
- підприємницької діяльності з 05.07.2010 по 01.04.2012, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків;
- роботи з 01.04.1993 по 14.06.1995, з 01.02.1996 по 25.11.1996 відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 17.07.1981, оскільки відсутні дані про реорганізацію; 
- роботи з 01.04.1993 по 06.09.1993 відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.07.1981 та акту опиту свідків, оскільки в трудових книжках заявника та свідків відсутні дані про перейменування організації. Відсутня інформація про ліквідацію підприємства, а також відсутні архівні дані.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Стаття 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон № 1058-IV) визначає, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частин другої та четвертої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із абзацом першим частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років (абзаци другий, восьмий частини першої статті 26 Закону № 1058-IV).
Згідно із частиною четвертою статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Таким чином, основним документом, який підтверджує стаж, є трудова книжка і лише за відсутності необхідних записів або в разі якщо записи в трудовій книжці є неточними чи неправильними виникає необхідність у підтвердженні періодів роботи уточнюючими довідками.
Згідно із записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 17.07.1981 ОСОБА_1 працювала у період з 01.04.1993 по 14.06.1995 у Державному комунальному підприємстві побутового обслуговування «Обкова» та з 01.02.1996 по 25.11.1996 – МП фірма «Надія-Люкс».
Вказані записи містять посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи. Не містять помилок чи виправлень.
Відтак, наявні в трудовій книжці записи є достатнім підтвердженням трудової діяльності позивача.
Доводи відповідача про відсутність інформації про реорганізацію та про те, що запис про звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо заповнення такої.
Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.
Тобто, відповідач не позбавлений права, зокрема звертатися у разі виникнення певних сумнівів щодо достовірності записів трудової книжки чи відсутності окремих документів у архівних установах, для підтвердження стажу роботи, із відповідними листами, запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючої довідки чи документів, що містять відомості про періоди роботи.
Відповідачем не надано доказів вжиття необхідних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності записів трудової книжки позивача стосовно спірних періодів, натомість відмовлено у їх зарахуванні до страхового стажу.
Інших підстав для незарахування спірних періодів з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року до страхового стажу позивача відповідачем не вказано, що у сукупності із наведеним вище свідчить про протиправність та необхідність скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.08.2025 № 262840021404 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З метою належного захисту прав позивача, необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (як відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності щодо розгляду заяви позивача від 13.08.2025) зарахувати до страхового стажу позивача спірні періоди роботи з 01.04.1993 року по 14.06.1995 року та з 01.02.1996 року по 25.11.1996 року, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2025 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Залімський І. Г.
Судді | | | Сушко О.О.    Мацький Є.М.