Справа № 163/1826/26
Провадження № 3/163/1187/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2026 року       місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С.
з участю представника Волинської митниці Федчишиої С.Ф.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0418/UA205000/2026 про притягнення до відповідальності за ст.485 МК України 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , директора ТОВ «ЮАКАРГО» (код ЄДРПОУ 44479171), РНОКПП НОМЕР_1 , 

в с т а н о в и в :

29 червня 2026 року головний державний інспектор Волинської митниці склав протокол № 0418/UA205000/2026 про те, що ОСОБА_1 , як керівник ТОВ «ЮАКАРГО» (код ЄДРПОУ 44479171), під час митного оформлення товару «транспортні засоби…» за 120-ма митними деклараціями типу ІМ40ДЕ вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 6 447 250,80 грн шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару EUR.1, які не були підтверджені зазначеним у них уповноваженим митним органом Республіки Польща та стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.485 МК України. 

ОСОБА_1 , на розгляд справи в суд не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду був належним чином повідомлений, зокрема судовим оголошенням про виклик. 
Представник Волинської митниці під час розгляду справи заявила, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просила накласти стягнення в межах санкції ст.485 МК України. 

Аналізом доказів по справі встановлено таке.

Відповідно до приєднаних до протоколу 120 копій митних декларацій типу ІМ40ДЕ за 2024 рік на митну територію України в адресу ТОВ «ЮАКАРГО» (код ЄДРПОУ 44479171) було ввезено 120 транспортних засобів, які випущено у вільний обіг.
Продавцем і відправником товару виступала польська компанія «POTEGA HANDLOWY DOM Sp. Z.O.O.».
Керівником фірми отримувача товарів ТОВ «ЮАКАРГО» на дату їх декларування був ОСОБА_1 . 
У графі 36 митних декларацій заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС).
Преферанція заявлена на підставі сертифікатів з перевезення товару EUR.1, у яких органом їх видачі зазначена митниця в Кельце Респубілки Польща. 
На вчинений Держмитслужбою запит Управління податкової адміністрації у м.Кельце Республіки Польща листом від 16.02.2026 №2601-ІОА.4331.136.2025 не підтвердила видачу сертифікатів з перевезення товару EUR.1, які подавались до митного контролю і оформлення в українських митних органах.
У зв`язку із цим, на думку митного органу ТОВ «ЮАКАРГО» безпідставно використано преференцією «410» при сплаті мита, що призвело до зменшення сплати митних платежів на загальну суму 6 447 250,80 гривень, з яких: ввізне мито –5 372 709,00 грн, ПДВ –1 074 541,80 гривень.
За даним фактом у відношенні до керівника ТОВ «ЮАКАРГО» ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0418/UA205000/2026 за ознаками ст.485 МК України.

Згідно із ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність (ст.485 МК України).
Стаття 485 МК України встановлює адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Водночас за ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) передбачена кримінальна відповідальність за статтею 212 КК України.
За частиною 1 статті 212 КК України настає кримінальна відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.
За вчинення таких самих діянь, якщо вони призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у великих розмірах, настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст.212 КК України, в особливо великих розмірах - за ч.3 ст.212 КК України.
Отже, об`єктами як передбаченого ст.485 МК України порушення митних правил, так і передбаченого ст.212 КК України кримінального правопорушення, є встановлений законодавством України порядок оподаткування та сплати обов`язкових платежів, що забезпечує формування доходної частини державного бюджету України.

Відповідно до змісту протоколу № 0418/UA205000/2026 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів під час декларування товарів у 2024 році в загальній сумі 6 447 250,80 грн, що призвело до ненадходження до державного бюджету України коштів в окресленій сумі.
Для настання кримінальної відповідальності за ч.1 ст.212 КК України за вчиненні у 2024 році діяння розмір фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів становив понад 4 542 000 гривень, за ч.2 ст. 212 КК України - понад 7 570 000 грн, за ч.3 ст. 212 КК України - понад 10 598 000грн.
За складеним у цій справі протоколом розмір недоборів до державного бюджету України митних платежів становить 6 477 250,80 грн, що попередньо з огляду на викладені в протоколі фактичні обставини дає підстави для кваліфікації такого діяння за ознаками ч.1 ст.212 КК України.

Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Велика Палати Верховного Суду у постанові від 01 червня 2021 року в справі №910/12876/19 зазначила, що гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. - поп bis in idem - «двічі за одне і те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання за одне й те саме правопорушення двічі.
Згідно із ч.2 ст.458 МК України адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст.496 МК України якщо під час розгляду справи про порушення митних правил суд дійде висновку про наявність у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознак кримінального правопорушення, він передає матеріали такої справи прокурору або органу досудового розслідування.

Отже, оскільки викладене у протоколі про порушення митних правил правопорушення діяння підпадає під ознаки кримінального, розгляд протоколу по суті та оцінка приєднаних до нього доказів буде суперечити положенням ч.2 ст.458 МК України та ст.61 Конституції України.

За змістом ч.1 ст.527 МК України у справі про порушення митних правил митний орган або суд, що розглядає справу, виносить одну з таких постанов:
… 4) про передання матеріалів справи про порушення митних правил прокурору або органу досудового розслідування на підставі частини першої статті 496 цього Кодексу.
У разі передання матеріалів справи про порушення митних правил прокурору або органу досудового розслідування на підставі частини першої статті 496 цього Кодексу постанова про закриття провадження у справі не виноситься (ч.2 ст.527 МК України).

Таким чином, на підставі викладеного та у відповідності до ч.1 ст.496 МК України матеріали цієї справи підлягають направленню Волинській обласній прокуратурі для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України та перевірки викладених у протоколі про порушення митних правил фактів щодо можливого вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

Справу за протоколом про порушення митних правил №0418/UA205000/2026 щодо ОСОБА_1 за ознаками ст.485 МК України передати Волинській обласній прокуратурі для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України. 

Постанова оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Любомльського районного суду
Волинської області        О.С. Павлусь