Справа №278/469/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Гомонюк Д.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 241738,91 грн, а також судовий збір у сумі 2900,86 грн, що сплачений при поданні позовної заяви.
Позовна заява вмотивована тим, що 24.05.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування №E07.00602.008077931. Відповідно до цього договору відповідач отримала кредит в розмірі 115110,00 грн, зі сплатою 10,99% річних, із поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Станом на дату подання позову відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду. 
Загальна сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 07.01.2026 року становить 241738,91 грн, з яких: прострочений борг - 98122,04 грн, прострочені проценти - 35788,15 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту - 107828,72 грн.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін (а.с. 43).
Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність; проти заочного рішення не заперечує (а.с. 2).
Копія ухвали про відкриття провадження у справі та судові повістки направлялись відповідачці за останнім відомим зареєстрованим місцем її проживання (а.с. 42), поштове відправлення було отримано нею особисто (а.с. 49). 
Крім того, виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 48, 51).
Інших заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористалась своїм процесуальним правом та не направила до суду відзив на позовну заяву.
Жодних інших заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити частково позовні вимоги, виходячи з такого.
Судом встановлено, що відповідач 24.05.2021 уклала з АТ « Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» було укладено договір кредиту та страхування №E07.00602.008077931 (зворот а.с. 18-21).
Пунктом 1.7 договору визначено дату повернення кредиту 24.05.2026. Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок, відкритий у банку відповідно до порядку повернення кредиту, викладеного в паспорті споживчого кредиту.
Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів на рахунок позичальника, який відкритий в банку (п.1.7 Договору).
Нанесенням власноручного підпису під договором відповідач: акцептувала оферту ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування Життя» та уклала договір добровільного страхування життя для клієнтів банку, який є «Договором приєднання» згідно ст.634 ЦК (п.2 договору); погодилась із тим, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, тарифи та паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими договору та зобов`язалась їх виконувати; акцептувала публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку (а.с. 8-18).
Цього ж дня відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, зміст якого узгоджується зі змістом договору (зворот а.с. 21-23), а також графік щомісячних платежів (зворот а.с. 23-24).
Згідно меморіального ордеру №7975329 АТ «Ідея Банк» перерахував 24.05.2021 відповідачці 115110,00 грн за договором №E07.00602.008077931 (а.с. 25).
Згідно меморіального ордеру №7975335 АТ «Ідея Банк» перерахував 24.05.2021 відповідачці 102776,79 грн за договором №E07.00602.008077931 (а.с. 25).
Згідно меморіального ордеру №7975331 від 24.05.2021 АТ «Ідея Банк» від імені відповідачки перерахував ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування Життя» 12333,21 грн (зворот а.с. 25).
Отже, позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав.
Заборгованість за договором станом на 07.01.2026 становить 241738,91 грн, з яких: прострочений борг - 98122,04 грн, прострочені проценти – 35788,15 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту – 107828,72 грн (а.с. 30).
Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по рахунку відповідачки з 07.01.2000 по 07.01.2026 (а.с. 26-29).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів.
У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 02.12.2025 на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень (зворот а.с. 30-31).

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
За кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (ст.1054 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента.
Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Підписанням Договору відповідач беззастережно підтвердила, що прийняла публічну пропозицію банку, розміщену на його офіційному сайті. Матеріали справи містять підписаний відповідачем Договір, який недійсним не визнавався, відповідачем (боржником) з підстав безгрошовості у порядку ст.1051 ЦК України не оскаржувався.
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона, підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (зокрема, банківське обслуговування). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
З огляду на наведене, суд вважає, що між відповідачем та банком правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася, погодилася та не сприймала їх, як невигідні для себе. Перед укладенням договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту (графіком) вона була ознайомлена, погодилася з ними та прийняла їх.
У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Оскільки сторони у цій справі досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не надала суду докази, які б спростовували факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором. Правильність наданого позивачем суду розрахунку заборгованості в частині стягнення боргу та процентів відповідачем також не спростована, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку. Також доказів про добровільне виконання зобов`язань відповідачем суду не надано.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК).
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону.
За відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення прострочених боргу та процентів.

Щодо стягнення простроченої плати за обслуговування кредиту у сумі 107828,72 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з пунктом 1.5 Договору: «Під час користування Кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на веб-сайті Банку: https://ideabank.ua».
У п.4 Додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту» до Договору зазначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,65% середньомісячно від початкової суми кредиту.
Згідно зі ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цьогозакону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону, є нікчемною.
10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст.11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ст.12).
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ст.215 ЦК).
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинностіЗаконом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Нікчемний правочин є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes), він не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц).
Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах.
Відтак, враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд доходить висновку про те, що положення п.1.5 Договору та п.4 Додатку №1 «Паспорта споживчого кредиту» до Договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту, є нікчемними.
А відтак, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за плату за користування кредитом, задоволенню не підлягає.
Дана позиція суду першої інстанції також узгоджується із висновками, викладеними у постанові Житомирського апеляційного суду від 02.12.2024 у справі №461/8162/23.
Відтак, позов підлягає частковому задоволенню на суму 133910,19 грн, яка складається з: 98122,04 грн простроченого боргу та 35788,15 грн прострочених процентів.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог у сумі 1606,92 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 247, 263-265, 280, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" заборгованість за договором кредиту та страхування №Е07.00602.008077931 від 24.05.2021 року у сумі 133910,19 грн, яка складається з: 98122,04 грн простроченого боргу та 35788,15 грн прострочених процентів.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Ідея Банк" судовий збір у сумі 1606,92 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено та підписано 14.07.2026 року.

Відомості про учасників: 

Позивач: Акціонерне товариство "Ідея Банк", адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, код ЄДРПОУ: 19390819.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя      О. М. Дубовік