Справа № 352/1378/26
Провадження № 2/352/1287/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року | м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - Гриньків Д.В.,
секретар судового засідання Івасів В.В.,
за участю представника позивача Саманюк І.М.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог.
01.06.2026 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.
Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що після смерті її батька ОСОБА_2 , відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема і частини земельної ділянки площею 1.5101 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 2625880900:03:036:0714, що розташована за адресою: урочище «Крушина», с. Драгомирчани, Івано-Франківський район (Тисменицький район), Івано-Франківська область. 
Спадкоємцями після покійного є позивач, його дружина ОСОБА_3 , та дочка ОСОБА_4 , які від спадщини відмовились на користь позивача. Позивач прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на час його смерті проживала та була зареєстрована разом із ним. Батько був власником частини земельної ділянки загальною площею 1.5101 га, кадастровий номер земельної ділянки 2625880900:03:036:0714, разом із матір`ю ОСОБА_5 та братом ОСОБА_6 , а інша 1/4 частина даної земельної ділянки належала брату ОСОБА_7 . Право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано.
З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до нотаріуса, однак у видачі такого позивачу було відмовлено, у зв`язку неможливістю встановити дійсну спадкову масу померлого. 
Просила позов задовольнити та визнати право власності за нею на спірної земельну ділянку після померлого в порядку спадкування за законом.
ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явилась, своє представництво в суді здійснює через представника адвоката Саманюк І.М.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений через підсистему «Електронний суд».До суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.
ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 03.06.2026 року позовну заяву залишено без руху.
04.06.2026 року представник позивача усунув недоліки вказані в ухвалі судді.
Ухвалою судді від 09.06.2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 01.07.2026 року постановлено призначити судове засідання для розгляду справи по суті.
ІV. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що згідно з Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0082410, виданого Тисменицькою райдержадміністрацією 18 лютого 2000 року, зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №078, ОСОБА_8 належало право на земельну частку (пай) в колективній власності селянської спілки «Драгомирчанська» розміром 48,169 в умовних кадастрових гектарах без визначення межі цієї частки в натурі (а.с.16).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2006 року , виданого державним нотаріусом Колтун С.В. після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями на спадкове майно померлого, а є: дружина ОСОБА_10 , син – ОСОБА_6 , син - ОСОБА_2 . Спадкове майно на яке видається свідоцтво -  3/4 (три четвертих) частини земельної частки (паю) у землі, які перебувають в колективній власності Селянської спілки «Драгомирчанська» розміром 48.169 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що посвідчується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0082410, виданий Тисменицькою райдержадміністрацією 18 лютого 2000 року, зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №078 (а.с.14).
Свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.10.2008 , виданого державним нотаріусом ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане спадкоємцю ОСОБА_7 на спадкове майно померлого, а саме 1/4 частини земельної частки (паю) у землі, які перебувають в колективній власности Селянської спілки «Драгомирчанська» розміром 48.169 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що посвідчується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ №0082410, виданий Тисменицькою райдержадміністрацією 18 лютого 2000 року, зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №078 (а.с.15).
У відповідності до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-9901227502026 від 12.01.2026 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2625880900:03:036:0714 в частці за ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_2 та в частці - за ОСОБА_7 (а.с.21-27).
У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_10 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.11).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_12 29.12.2005 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_10 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу – « ОСОБА_13 » (а.с.12).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.13).
Згідно довідки виконавчого комітету Драгомирчанської сільської ради від 02.07.2020 року №450, виданої ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , був постійним жителем села Драгомирчани Тисменицького району Івано-Франківської області та до дня смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним на день його смерті були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 – дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 дочка, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 – онука, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - онук. Заповіт від імені ОСОБА_2 в Драгомирчанській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області не посвідчувався (а.с.17).
В матеріалах спадкової справи містяться заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_16 про відмову від належних їм часток спадщини, яка залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 (а.с.30,31).
Постановою державного нотаріуса Тисменицької ДНК Івано-Франківської області Колтун С.В. від 25.02.2026 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із наступним. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_11 , державним нотаріус Тисменицької державної нотаріальної контори 21 жовтня 2006 року по реєстру №2299, на ім`я ОСОБА_10 . ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , останні є співвласниками 3/4 (трьох четвертих) часток земельної частки (паю), розміром 48,169 умовних кадастрових га., на території селянської спілки «Драгомирчанська» Тисменицького району, Івано-Франківської області, на 1/4 (одну четверту) частку земельного (паю) яке б належало ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину не видавалося. В той же час, як вбачається із інформації із Державного реєстру речових прав від 24 лютого 2026 року за ОСОБА_7 , який є спадкоємцем ОСОБА_10 , а також за ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зареєстровано право власності кожному на 3/4 (три четвертих) частки земельної ділянки, площею 1,5101 га., кадастровий номер: 2625880900:03:036:0714, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Драгомирчанської сільської ради, урочище «Крушина, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області. Вид спільної власності: спільна сумісна. Крім того, за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на 1/4 (одну четверту) частину земельної ділянки, площею 1,5101 га., кадастровий номер: 2625880900:03:036:0714, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Драгомирчанської сільської ради, урочище «Крушина, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області. Вид спільної власності: спільна часткова. Отже за переліченими вище особами зареєстровано право власності на 10/4 (десять четвертих) частин земельної ділянки, що унеможливлює нотаріусу встановити дійсну спадкову масу, тому неможливо встановити спадкову масу належну померлому ОСОБА_2 (а.с.20).
V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом.
Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права.
Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Відповідно до п. 3 глави 7 розділу І Порядку документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.
Підпунктами 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. 
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.355, ч. 1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.
Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.
VІ. Висновки суду.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. 
Судом встановлено, що у зв`язку зі смертю одного з співвласників земельної ділянки, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом через те, що нотаріус не може визначити дійсну спадкову масу, що належить померлому у спільному майні. В той же час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 3/4 земельної ділянки, що перебуває у спільній власності.
З огляду на рівність часток співвласників на земельну ділянку кадастровий номер 2625880900:03:036:0714, площею 1,5101 га таоскільки позивач прийняла спадщину за законом після смерті батька, інших спадкоємців за законом чи заповітом немає, тому суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на частину земельної ділянки площею 1,5101 га., кадастровий номер: 2625880900:03:036:0714, після померлого батька ОСОБА_2 .
Отже, позов слід задовольнити повністю.
На підставі ст.328,355, 356, 357, 392, 1272, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер: 2625880900:03:036:0714, площею 1,5101 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Крушина» с. Драгомирчани Івано-Франківський район Івано-Франківська область, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;
до Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області, вул. Грушевського,21, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 76018, ЄДРПОУ: 33644700.
Рішення складене в повному обсязі 26.08.2026 року.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області Гриньків Д.В.