Справа № 212/10301/26 
2/212/6782/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року м.Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді - Рибкіної Н.М.,
за участі секретаря судового засідання – Ніколенко К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.05.2020 року між позичальником ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит № 1548654, електронній формі у відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису позичальника, шляхом введення одноразового ідентифікатора. За умовами Договору відповідач отримав 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору, 29.12.2020 року між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги 58–МЛ від 29.12.2020 р., згідно з яким первісний кредитодавець відступив право вимоги до відповідача на користь позивача. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 20308721/5573 від 01.04.2026 р. Внаслідок неналежного виконанням кредитних зобов`язань у відповідача утворилася заборгованість у сумі 31399,02 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту становить – 5874 грн.; заборгованість за відсотками становить – 24475,02 грн. ; заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 1050 грн. З метою захисту порушеного права представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» вищевказану заборгованість , понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн 00 коп.
Ухвалою суду від 15.07.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначені строки подачі заяв по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, зазначила що дійсно за нею рахується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5874 гривні, пояснила, що у 2020 році брала кредит в розмірі 7000 гривень, який їй було перераховано на банківську картку, намагалась віддати, але товариством нарахувалися великі проценти, з якими вона не була згодна. Нею було перераховано понад 10 тисяч гривень, які йшли на погашення процентів, а тіло кредиту погасилось частково. Також, вона не згодна сплачувати витрати на правову допомогу, просить відмовити у їх стягненні. Просила врахувати поданий нею відзив, клопотання та заяву про застосування строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки сплинув строк позовної давності до вимог про стягнення кредиту.
26.08.2026 до суду відповідачем ОСОБА_1 подано відзив, в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що позовна давність за вимогами про стягнення кредитної заборгованості сплинула, так як останній платіж в рахунок погашення заборгованості нею було сплачено 05.10.2020 року; проценти позивачем нараховані за період з 2020 по 2026 рік поза межами кредитування. А також просить зменшити витрати на правову допомогу, оскільки вони не співмірні зі складністю справи та обсягом виконаних робіт та стягненню не підлягають. Також 26.08.2026 року нею подані заява про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позову та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просить зменшити витрати на правову допомогу або відмовити у їх стягненні.
Вислухавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 14.05.2020 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит № 1548654. (індивідуальна частина). Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Умовами надання кредиту визначено складові частини сукупної вартості кредиту: сума кредиту - 7000,00 грн (п 1.2 договору), строк кредиту 10 днів з 14.05.2020 по 24.05.2020 року (п. 1.3, 1.4 договору), комісія за надання кредиту – 1050,00 грн, яка нараховується за ставкою 15% відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 договору); проценти за користування кредитом 1190 грн, які нараховуються за ставкою 1,70% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за договором - фіксована (п.1.5.2 договору); стандартна (базова) ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2.3 цього Договору (п.1.6 договору).
Відповідно до п. 2.2.1 договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.
Також, у договорі визначені умови пролонгації строку кредитування та умови нарахування процентів в цей період:
Пунктом 2.2.3 договору визначено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п.1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, тому у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів в період правомірного користування кредитом є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний період під час прострочення, це означає, що в період правомірного користування кредитом позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Якщо після настання дати встановленої п.1.4 договору позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства.
Незважаючи на інші умови договору сторони домовились, що якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом після спливу терміну (дати) повернення кредиту, проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в період прострочення позичальника нараховуються за вибором позикодавця в якості процентів за користування кредитом або в якості процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст 625 Цивільного кодексу України , на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору.
Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової згоди позичальника.
У п. 2.3.1 Кредитного договору передбачено, зокрема, що Позичальник за наявності відповідної пропозиції Позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту. Можливі строки продовження та ставки комісії за продовження кредиту: 3 дні за умови сплати 3% від поточного залишку кредиту; 7 днів за умови сплати 5% від поточного залишку кредиту; 15 днів за умови сплати 10% від поточного залишку кредиту. 
Відповідно до п. 2.3.2. волевиявлення Позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п. 6.1.4 Правил підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п. 2.5. Договору.
Із довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з якою укладено договір № 1548654 від 14.05.2020, ідентифікований ТОВ «Мілоан», одноразовим ідентифікатор: Z84787, дата відправки ідентифікатора позичальнику 14.05.2020 21:35.
Відповідно до платіжного доручення № 19650505 від 14.05.2020 ТОВ «Мілоан» перерахувало на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 7000 грн.
Відповідач не заперечувала отримання нею на банківську картку кредиту в розмірі 7000 гривень 14.05.2020 року за погашення якого вона вносила платежі.
Як вбачається з виписки з особового рахунка за Кредитним Договором № 1548654 від 14.05.2020 сума заборгованості ОСОБА_1 за договором № 1548654 від 14.05.2020 складає 31399,02 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту становить – 5874 грн.; заборгованість за відсотками становить – 24475,02 грн. ; заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 1050 грн.
Згідно з п. 3.2.6 договору позикодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.
Згідно з договором відступлення права вимоги № 58-МЛ від 29.12.20 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» кредитор передає, а новий кредитор приймає права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до п. 1.2 договору, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитним договором.
Згідно з витягом з реєстру боржників за договором відступлення права вимоги № 58-МЛ від 29.12.20 року ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло право вимоги на заборгованість за кредитним договором № 1548654 від 14.05.2020 в загальній сумі 31399,02 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту становить – 5874 грн.; заборгованість за відсотками становить – 24475,02 грн. ; заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 1050 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18)
У ст. 3 Закону України “Про електронну комерцію” зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України “Про електронну комерцію”, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис”, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526,530 ЦК України , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким позичальниця ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.
Відповідач не оспорювала, що 14.05.2020 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладався Договір про споживчий кредит № 1548654. (індивідуальна частина), на виконання якого нею вносились грошові кошти.
З огляду на зазначене, суд вважає, що договір про надання кредиту, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним.
Кредитний договір підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо його умов, не оспорював кредитний договір в частині або в цілому; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.
Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. 

Як вбачається з відомості про щоденне нарахування та погашення, відповідачем на виконання п.2.3.1 Кредитного договору чотири рази сплачувалась комісія за пролонгацію. Так, 24.05.2020 року відповідачем сплачено 350,00 грн комісії за пролонгацію, що відповідає 5% від тіла кредиту та згідно з наведеними вище умовами договору свідчить про погодження сторонами Кредитного договору пролонгації строку кредитування на 7 днів; 31.05.2020 року відповідачем сплачено 332,00 грн комісії за пролонгацію, що відповідає 5% від залишку тіла кредиту та згідно з наведеними вище умовами договору свідчить про погодження сторонами Кредитного договору пролонгації строку кредитування на 7 днів.
Як вже зазначалось судом вище відповідно до умов п. 2.2.3 Договору , у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти продовжують нараховуватись за базовою процентною ставкою (5% в день) протягом 60 днів. При цьому сторони погодили, що Товариство вправі без погодження з Позичальником нараховувати проценти до моменту повного виконання Позичальником зобов`язань за договором. 
Отже, починаючи з 08.06.2020 за умовами договору проценти нараховувалися відповідно до умов п. 2.2.3 Договору за базовою процентною ставкою через невиконання позичальником умов договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів.
06.07.2020 року та 05.10.2020 відповідачем сплачувалось 189,00 грн та 100 грн комісії за пролонгацію строку кредитування.
В періоди з 10.07.2020 до 07.09.2020 та з 21.10.2020 до 19.12.2020 позивачем нараховувались проценти за базовою процентною ставкою відповідно до умов п. 2.2.3 Договору
протягом 60 днів через несвоєчасне повернення кредиту та сплати всіх платежів.
Таким чином, період нарахування процентів за кредитним договором з урахуванням пролонгацій становить з 14.05.2020 по 19.12.2020 року.
Наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає погодженим між сторонами умовам договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б такий розрахунок спростовували, тому доводи відповідача щодо нарахування процентів поза межами строку кредитування судом не приймаються.

Щодо відступлення права вимоги суд зазначає наступне.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Як установлено судом, позивачем надані належні та допустимі докази відступлення йому права вимоги за кредитним договором № 1548654 від 14.05.2020, зокрема, копія договору про відступлення права вимоги № 58-МЛ від 29.12.20 року, Акт приймання передачі Реєстру боржників від 29.12.2020 року, платіжна інструкція про сплату новим кредитором первісному плати за відступлення права вимоги № 20806 від 29.12.2020, витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 29.12.20 року, де під порядковим номером 6052 значиться відповідач ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 31399,02 гривень.
Суд звертає увагу, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Доказів погашення заборгованості за кредитним договором первісному кредитору ТОВ «Мілоан» суду не представлено.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання ( ст 625 ЦК України).
Зважаючи на те, що доказів повернення боргу відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, позовні вимоги про стягнення з неї на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по кредиту у розмірі 31399,02 грн.,, з них прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 5874 грн. ; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить – 24475,02 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 1050 грн. 

Щодо застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення з відповідача кредитної заборгованості суд зазначає наступне.
За нормами статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦПК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Подібний висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 19 квітня 2023 року у справі № 199/782/21 (провадження № 61-1323св23).
Тому суд враховує положення Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, відповідно до якого трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023. 
Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
04.09.2025 року набув чинності закон №4434-IX про відновлення перебігу строків позовної давності. Таким чином, з Перехідних положень Цивільного кодексу виключається норма, що зупиняла на час воєнного стану перебіг строків позовної давності.
У даній справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" пред`явило позов до суду 01.07.2026, на час виникнення заборгованості відповідача та права позивача на пред`явлення позовних вимог строк позовної давності спочатку продовжувався на строк дії карантину (COVID-19) до 30.06.2023, та був зупинений 04.09.2025 .  В період з 04.09.2025 по 01.07.2026 за позовними вимогами позивача трирічний строк позовної давності не пропущено.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою щодо суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, копію акту № Д/26476 наданих послуг правової (правничої) допомоги, детальний опис до акту № Д/26476, ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, виписку з ЄДРПОУ АО “Апологет”.
Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки вони є неспівмірними із складністю справи та обсягом виконаних робіт.
Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп. (сплаченого із застосуванням коефіцієнту 0.8 за пред`явлення позову до суду в електронному вигляді).
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ст. ст. 4,10, 12, 13 ,76, 81, 141, 259, 263-265,268,273,274-277,279,280-283,289, 352,354,355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України суд, -
У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором № 1548654 від 14.05.2020  в розмірі 31 399 ( тридцять одну тисячу триста дев`яносто дев`ять) гривень 02 копійки , а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662 ( дві тисячі шістсот шістдесят дві ) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 ( три тисячі) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" місцезнаходження за адресою: вул.Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус 4-й поверх, м.Львів, ЄДРПОУ 35234236;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 14.09.2026 

Суддя: Н. М. Рибкіна