Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 686/8353/26
Провадження № 2/689/633/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

08 липня 2026 року с-ще Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді – Соловйова А.В.,
за участю секретаря судового засідання – Цмикайло Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в с-ще Ярмолинці цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 
до ОСОБА_1 , 
про стягнення 108824,80 грн. заборгованості, 
встановив:
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків за кредитним договором, а тому виникла заборгованість в сумі 108824,80 грн.. 
Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, також подав відзив у якому проти позову заперечив, вказав, що нарахування процентів становить понад 270% від тіла кредиту, що є грубим порушенням принципу справедливої рівноваги між правами кредитора та позичальника. Заявлена до стягнення сума у розмірі 108824,80 грн. є не співмірною фінансовому становищу відповідача. Позивачем було відмовлено відповідачу у реструктуризації, вважає, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості. У разі задоволення позову просив розстрочити суму заборгованості. 
Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 12.06.2025 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1563-3235 відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 28000,00 грн., зі сплатою процентів, з базовим періодом 14 днів, із строком кредитування 300 днів, стандартна ставка 1,00%, знижена ставка 0,90%. 12.06.2025 р. ОСОБА_1 також було підписано паспорт споживчого кредиту. 
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора А1929.
Повернення кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником відповідно до графіку платежів та умов договору. 
Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 28000,00 грн. 12.06.2025 р. на банківську карту № НОМЕР_1 відповідача, яку відповідач вказав при укладенні кредитного договору, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. Зазначений факт визнаний відповідачем у відзиві.
Посилання відповідача у відзиві на відсутність доказів ідентифікації особи, яка уклала договір у формі електронного документа, не заслуговує на увагу враховуючи, що у тому ж відзиві відповідач визнав факт укладення договору на зазначених умовах та визнав факт отримання кредиту.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Такий правочин (кредитний договір), згідно зі ст. 204 ЦК України, є правомірним, та, згідно зі ст. ст. 526, 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 та 629 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Посилання відповідача на неконкретизовані умови договору, які він вважає несправедливими у зв`язку із нарахуванням йому 270% нарахувань від тіла кредиту, не заслуговує на увагу. Так, дійсно, відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору, що є несправедливими, є нікчемними. 
Однак, відповідач без зауважень приєднався до умов договору про відкриття кредитної лінії №1563-3235 від 12.06.2025 р., у якому, зокрема, в п. 2.3. передбачений графік виплат, спрямований на мінімізацію загальних витрат саме позичальника, який відповідачем дотриманий не був; в п. 4.3. встановлена фіксована процентна ставка, в п. 4.4. передбачений базовий період, а в п. 4.5. договору встановлена можливість сплачувати проценти та комісію за зниженою ставкою. В п. 4.12. встановлена орієнтовна загальна вартість кредиту, яка є більшою від суми позовної вимоги. Відтак, умови договору забезпечують дотримання балансу інтересів кредитодавця і позичальника та не є несправедливими. 
Посилання відповідача на скрутний матеріальний стан, як на причину неналежного виконання умов договору, не заслуговує на увагу, оскільки згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Не заслуговує на увагу й посилання відповідача на форс-мажор у вигляді економічної кризи та військових дій. Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Але не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідачем ніяк не обґрунтовано, яким самим чином стверджені ним загальні обставини вплинули саме на спірні відносини і його неможливість виконання грошового зобов`язання. 
Згідно довідки-розрахунку, заборгованість відповідача становить: 28000,00 грн. – основний борг, 59864,80 грн. – проценти, 14400,00 грн. – заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК, 5760,00 грн. – комісія, що разом становить – 108 824,80 грн..
Відповідач посилається на відсутність більш детального розрахунку, однак жодних доказів помилковості цього розрахунку не навів, свій контр розрахунок не подав. З наданого розрахунку вбачається включення до нього позивачем усіх платежів за договором, які здійснив і на які посилається відповідач. 
Однак, окрім тіла кредиту та відсотків, позивач просить стягнути з відповідача за кредитним договором заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України – 14400,00 грн.. 
Суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. 
Так, згідно з п. 6-1 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (який був чинним на час укладення кредитного договору), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону.
Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Також, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, позичальники не несуть відповідальність перед фінансовою (кредитною) установою, якщо прострочать зобов`язання за кредитом, за таких умов: - у випадку прострочення зобов`язань за кредитом не буде нараховано штрафні санкції, зокрема штраф, пеня та інші платежі, які вказані у кредитному договорі; - всі штрафи, пені та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані з 24.02.2022 р. за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, підлягають списанню.
Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій, оскільки вони нараховані в період дії в Україні воєнного стану, а тому підлягають списанню.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідач визнав факт отримання кредитних коштів та не заперечує факт дійсності та укладення зазначеного договору, просив відстрочити виконання рішення у зв`язку із важким матеріальним становищем.
Згідно частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.
Проаналізувавши доводи заяви про розтрочення виконання рішення суду, зважаючи на вимоги ст.435 ЦПК України, враховуючи матеріальний стан відповідача, суд дійшов висновку про можливість розтрочення виконання рішення на 6 місяців. 
Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до задоволених вимог.
Керуючись ст. ст. 141, 142, 265 ЦПК України, ст. ст. 526, 1049-1054 ЦК України, суд
вирішив:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 3784409355) – заборгованість в сумі 94424,80 грн.. 
Розстрочити виконання цього рішення рівними частками на 6 місяців.
В частині решти вимог у позові відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38548598) – 2310,10 грн. судового збору.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          Соловйов А.В.