Справа № 686/13202/26 
Провадження № 3/686/3275/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
16.07.26  

16 липня 2026 року м. Хмельницький
Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
ОСОБА_1 о 02 год. 13 хв. 25 квітня 2026 року по проспекту Миру, 59, у м.Хмельницькому керував транспортним засобом марки та моделі «Acura MDX», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці) та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
ОСОБА_1 , будучи своєчасно сповіщеним про час, дату та місце розгляду справи (що підтверджується довідкою про доставку повістки про виклик до суду), в судове засідання 16.07.2026 р. не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Згідно зі ст.277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Частиною 2 статті 268 цього ж Кодексу передбачений виключний перелік статей, при розгляді справ за якими, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за цією статтею, у судовому засіданні не є обов`язковою. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»). Разом з тим, судом уживались належні заходи для забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на участь в розгляді справи, завчасно сповіщаючи його про дату, час і місце судового засідання, однак, він фактично відмовився від реалізації цього права та не проявив зацікавленості у розгляді справи за його участі. Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, розгляд справи, у відповідності до ч.1 ст.268 КУпАП, здійснюється за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного порушення правил дорожнього руху підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №649391 від 25.04.2026 р. (щодо фіксації порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху); направлення на медичний огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 25.04.2026 р., у якому відображено наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (порушення мови, розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці) та зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; рапорту працівника поліції від 25.04.2026 р. щодо обставин вищезазначеної події, яка відбулась у вказаний день за участю ОСОБА_1 ; здійснених за допомогою відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції відеозаписів, в яких зафіксовані обставини вчинення вищевказаного правопорушення ОСОБА_1 . Зокрема, вказані відеозаписи підтверджують ті обставини, що у вказаний час та місці транспортний засіб марки та моделі «Acura MDX», номерний знак НОМЕР_1 , керований ОСОБА_1 під час дії заборон, встановлених режимом комендантської години, було зупинено працівниками поліції, які, у ході спілкування з водієм, після виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак ОСОБА_1 , зазначивши про факт вживання ним медичних препаратів, тривалий час ухилявся від проходження такого огляду, вимагаючи присутності понятих, надання йому приладу «Драгер» та можливості пройти огляд на місці події, щоразу стверджуючи, що не відмовляється проходити огляд, але поїде до медичного закладу лише з дівчиною, з якою, під приводом необхідності провести останню додому, намагався залишити місце зупинки транспортного засобу. Неодноразові вимоги поліцейського щодо необхідності присісти в службовий автомобіль саме ОСОБА_1 для того, щоб його могли доставити до закладу охорони здоров`я для огляду лікарем-наркологом, ОСОБА_1 також ігнорував, натякаючи, що не розуміє, скільки він має зробити присідань («..присісти 50 разів?...»), вимагаючи повторно представлятись поліцейських, з якими поводився агресивно та на адресу яких висловлювався нецензурно. Жодних конкретних дій, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 мав намір пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, він не вчинив, вимоги працівників поліції щодо необхідності прослідувати до медичного закладу для проходження вказаного огляду, ОСОБА_1 ігнорував, посилаючись спочатку на те, що готовий проходити огляд лише в присутності його дівчини, яку поліцейські пообіцяли довезти додому, а потім почав ОСОБА_1 посилатись на те, що до медичного закладу він зможе проїхати після того, як особисто проведе дівчину, яка немає ключів від її ж дому, зазначав ОСОБА_1 й те, що працівники поліції взагалі не мають права його перевіряти, оскільки він військовий, зупинений поліцейськими автомобіль не його та він не керував цим транспортним засобом, після чого, ОСОБА_1 , знаючи про наявність у нього обов`язку пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та про існування відповідальності за відмову від проходження такого огляду, будучи попередженим, що його поведінка свідчить про відмову від проходження вказаного огляду та про те, що відносно нього буде складено відповідний протокол, від працівників поліції ОСОБА_1 пішов, фактично залишивши місце зупинки керованого ним транспортного засобу. І така, відображена на відео, поведінка ОСОБА_1 вказує на те, що наміру проходити, за встановленою процедурою, огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не мав та від проходження такого огляду він фактично відмовився. 
Після перегляду вказаних відеозаписів, судом не встановлено будь-яких об`єктивних обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції погодитись та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 вирішив покинути місце зупинки керованого ним транспортного засобу, перед тим проігнорувавши, під різними приводами, неодноразові вимоги працівника поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, така поведінка ОСОБА_1 безперечно свідчила про його небажання проходити у будь-якому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, а тому співробітник поліції, зафіксувавши неодноразове ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, повідомивши останнього про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, правомірно такий протокол відносно ОСОБА_1 склав. 
До того ж, варто зазначити, що до обов`язків працівників поліції не входить довготривале вмовляння правопорушників пройти огляд на стан сп`яніння. Натомість, до обов`язку ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, належало на першу вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, в даному випадку, стану наркотичного сп`яніння. Зі змістом вказаного пункту Правил дорожнього руху був обізнаний ОСОБА_1 , який, перед отриманням наявного у нього посвідчення водія, складав відповідний теоретичний іспит на знання вказаних Правил. 
Порушень чинного законодавства під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, в ході судового розгляду, не встановлено, такий складений у відповідності до положень ст. 256 КУпАП, згідно зі ст.251 цього ж Кодексу, є належним, достовірним і допустимим доказом в справі. 
Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення та відображають обставини, які мають значення для вказаної справи, які, у своїй сукупності з іншими доказами, поза розумним сумнівом підтверджують його вину.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (винесення постанови про накладення адміністративного стягнення), суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху повністю доведена, і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, що становить підвищену суспільну небезпеку, особи порушника, який є військовослужбовцем, до адміністративної відповідальності притягується вперше, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної у ст.23 КУпАП, з дотриманням закріплених у Конституції України принципів законності, гуманізму і справедливості, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
На переконання суду, таке стягнення, у цьому випадку, буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», що становить 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 27, 30, 40-1, 283, 284, 294 КУпАП, -
постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору. 
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф вноситься порушником в установу банку України. 
У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 
витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Особа вважається позбавленою права керування транспортними засобами після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 КУпАП, особа, позбавлена права керування транспортними засобами, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. 
У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.
Після закінчення строку позбавлення права керування транспортними засобами посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Після набрання постановою законної сили:
стягувачем штрафу є: Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, місцезнаходження: м.Хмельницький, пров.Коцюбинського, 35/2;
стягувачем судового збору є: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: м.Київ, вул.Липська, 18/5; 
боржником є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 . 
Реквізити для сплати штрафу: призначення платежу: 21081300, отримувач коштів: ГУК у Хмельницькій області; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 748999980313060149000022001, код класифікації доходів бюджету 21081300 (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №649391 від 25.04.2026 р.).
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; пункт 5. 

Суддя