Номер провадження: 22-ц/813/6436/26 
Справа № 494/1986/23
Головуючий у першій інстанції Панчишин А. Ю.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів  Драгомерецького М.М.,
Громіка Р.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 09 квітня 2026 року, постановлену під головуванням судді Панчишина А.Ю., про повернення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Березівський відділ державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Служба у справах дітей Чернівської сільської ради Березівського району Одеської області, 

встановив:

24.02.2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Березівський ВДВС у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Служба у справах дітей Чернівської сільської ради Березівського району Одеської області.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 09.04.2026 року заяву було повернуто ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Березівського районного суду Одеської області від 09.04.2026 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с.85-87).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви передбачено п. 6 ч.1 ст. 353 ЦПК України.
За змістом ч.2 с. 369 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про повернення заяви, що передбачено п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч.4, 6 ст. 19, ч.ч.1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).
Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Апеляційний суд зазначає, що враховуючи недостатню кількість суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, а також через участь суддів даної колегії суддів в інших цивільних, адміністративних і кримінальних справах,  через перебування суддів Сегеди С.М. і Громіка Р.Д. і Драгомерецького М.М. на навчанні в НШСУ, через знаходження суддів Громіка Р.Д. і Драгомерецького М.М. у черговій щорічній відпустці,датою ухвалення цього судового рішення є 20.07.2026 року.
Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 22.04.2025 року (а.с.90), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, останні отримали належним чином (а.с.91--94), що передбачено ст. 130 ЦПК України. 
Колегією суддів було також враховано, що поштова кореспонденція направлялась заінтересованій особі ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем його проживання, однак поштова кореспонденція повернулася із відміткою «адресат відсутній за адресою» (а.с.95-96), що у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 131 ЦПК України вважається його належним сповіщеннями.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції, повертаючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні виходив з того, що заявник є неповнолітньою особою та продовжує навчання у школі, а не продовжила навчання у вищому навчальному закладі (а.с.81-83). 
Однак, з таким висновком суду не погоджується колегія суддів, виходячи з наступних обставин. 

Статтею 55 ЦПК України передбачено, що в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної засоби, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. З урахуванням імперативної норми ст. 442 ЦПК України заміна сторони виконавчого провадження може бути проведена судом до моменту повного виконання рішення суду. 
Заяву про заміну сторони її правонаступника може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За правилами ч. 4 ст. 152 СК України дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла 14 років.
Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України.
Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом ( ч.2 ст. 47 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 20.12.2024 року у справі №494/1986/23 було змінено спосіб стягнення аліментів, встановлений судовим наказом Березівського районного суду Одеської області від 15.09.2017 року (справа №494/632/17), а саме: з твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та стягувати їх з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Судовий наказ від 15.09.2017 року, виданий Березівським районним судом Одеської області по справі №494/632/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на місяць до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 18.07.2017 року та до ІНФОРМАЦІЯ_2 – відкликано (а.с.42-46).
Стягувач аліментів у справі № 494/1986/23 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 35 років (а.с.56).
Після смерті  ОСОБА_3 її правонаступником є заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55).

Як вже зазначалось, згідно ч. 4 ст. 152 СК України, дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла 14 років.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про-заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив».
Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони із спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула з таких правовідносин.
Оскільки аліменти є власністю дитини, з огляду на цільове призначення аліментів (згідно зі ст.179 СК України), а стягувач помер, ОСОБА_1 , як дитина, якій виповнилося 14 років, маючи неповну цивільну дієздатність, вправі самостійно ініціювати питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні для забезпечення свого права на утримання.
За таких обставин, враховуючи, що на момент звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні щодо стягнення аліментів на утримання дитини, заявнику виконалось 14 років, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є належним заявником у справі, що стосується її утримання, про заміну сторони у виконавчому провадженні (згідно зі ст.179 СК України).

Апеляційний суд також зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Більше того, у ст. 3 вищевказаної Конвенції ООН про права дитини, закріплений принцип «Найкращі інтереси дитини», який має пряму дію в Україні і є основоположним правовим та етичним принципом, який вимагає, щоб добробут, безпека та гармонійний розвиток дитини були головним пріоритетом під час прийняття будь-яких рішень, що її стосуються (у сім`ї, суді, школі чи державних органах).

Однак, суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув, не врахував, що в даному випадку неповнолітня заявник ОСОБА_1 позбавлена отримувати грошові кошти на своє утримання, та прийшов до помилкового висновку, що заявник, яка є неповнолітньою особою, не наділена повною цивільною дієздатністю для звернення до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі, що стосується її утримання.

Крім того, колегія суддів зазначає, що за змістом ст.ст.2,5 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або порушених, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спосіб захисту має бути ефективним.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвала постановлена не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду – скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 – 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 09 квітня 2026 року про повернення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду:   С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік