ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/18306/26

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Білак С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2026 року в адміністративній справі №160/18306/26 (головуючий суддя першої інстанції - Ремез К.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В: 

Позивач 29.06.2026 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо ненадання письмової відповіді на його звернення від 25.06.2025 вх.№.77263;
- зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області розглянути його звернення від 25.06.2025 з урахуванням наданого до звернення технічного паспорта на нежитлову будівлю, та надати обґрунтовану письмову відповідь у десятиденний строк з дня набрання рішенням суду законної сили - у відповідності з п. 266.7.3 ПКУ, на електронну пошту позивача ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2026 року закрито провадження у справі на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України оскільки оскаржуване порушення було виправлено суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору не є формальною дією, а потребує ретельного встановлення факту припинення юридичного конфлікту, позбавлення позивача можливості надати свої заперечення призвело до винесення передчасного та необґрунтованого судового акта, що судом першої інстанції було проігноровано. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не пересвідчився у наявності фактичних підстав для закриття провадження та не оцінив доводи відповідача щодо припинення існування предмета спору. Не встановивши, чи підтверджено такий факт відповідними доказами, та не надавши позивачу висловити своє бачення щодо поданого клопотання, суд першої інстанції проігнорував фундаментальне право сторони на справедливий розгляд. Щодо неправомірного застосування пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України та помилковості висновків суду першої інстанції, апелянт вважає, що закриття провадження можливе лише за умови одночасного існування двох факторів: самостійного виправлення порушення суб`єктом владних повноважень та повного відновлення прав позивача. Оскільки жодна з цих обставин не мала місця, а факт їх існування не був доведений відповідачем, позивач вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для закриття провадження у цій справі. Крім того, апелянт звертає увагу на правову позицію Великої палати Верховного Суду щодо можливості закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України у постанові від 27.03.2025 року у справі №990/364/24.
Відповідач подав відзив на скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 312 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
Положеннями вказаної норми передбачено, що після подання позову про оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, останній виправляє допущені порушення шляхом вчинення дій, утримання від вчинення дій чи скасування рішення, яке оскаржується, при цьому, така поведінка повинна забезпечити відновлення прав особи, яка подала позов таким чином, щоб у особи не виникло підстав звернутись за захистом до суду про визнання цього рішення, дії або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2025 року по справі №990/364/24 зазначила, що аналіз п.8 ч.1 ст.238 КАС України дає підстави для висновку, що в разі встановлення під час розгляду справи, що відповідач - суб`єкт владних повноважень виправив порушення, які оскаржує позивач, суд має вирішити питання щодо можливості закриття провадження у справі. Визначальною умовою для цього є повне відновлення законних прав (інтересів) позивача внаслідок такого виправлення. Іншими словами, закриття провадження у справі із зазначеної підстави можливе за сукупності певних фактів, а саме: по-перше, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень і, по-друге, повинні бути підстави стверджувати, що внаслідок самостійного виправлення суб`єктом владних повноважень допущених порушень відбулося повне відновлення законних прав та інтересів позивача.
Предметом спору у даній справі є оскарження позивачем протиправної бездіяльності Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо ненадання письмової відповіді на звернення позивача від 25.06.2025 року вх.№.77263 від 25.06.2025 року.

Закриваючи провадження у даній справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що 16.07.2026 року на електронну адресу позивача, зазначену як у його зверненні, так і в прохальній частині позову (ІНФОРМАЦІЯ_2), направлено відповідь за вих. №54523/6/04-36-24-10-14 від 13.07.2026 року на вказане звернення позивача від 25.06.2025 року. Відповідачем було проведено звірку даних щодо об`єктів нерухомості позивача на предмет наявності підстав для проведення перерахунку сум податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. У зазначеній відповіді враховано технічний паспорт на нежитлову будівлю, копія якого надана позивачем як додаток до звернення та позову (інформація про це наводиться на сторінці 6 відповіді ГУ ДПС). Станом на поточну дату відповідь, надання якої є предметом позову у цій справі, фактично відповідачем надана на адресу позивача у спосіб, вказаний у позові, та з урахуванням документу (технічний паспорт), про який йшлось у позовних вимогах. 
Наведене вище за висновками суду свідчить, що порушення прав позивача, які стали підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом, усунуті відповідачем.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній справі з огляду на наступне. 
З наявних у справі матеріалів апеляційним судом встановлено, що 25.06.2025 року позивач звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою, в якій містилась незгода з розміром нарахованого податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прохання його відмінити і з проханням надати відповідь на зазначене звернення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 (до заяви долучений технічний паспорт на будівлю). 
Відповідь контролюючого органу датована 13.07.2026 року та надіслана лише 16.07.2026 року, тобто вже після відкриття провадження у справі (ухвала суду від 30.06.2026 року), при цьому надіслана через довгий тривалий час після отримання звернення від 25.06.2026 року. 
Таким чином, оскаржувана бездіяльність контролюючого органу не була усунута, а право позивача на розгляд його заяви у встановлений законом строк для надання відповіді на звернення, не реалізоване.
Крім того, судом першої інстанції не наведено порівняння щодо суті звернення позивача до податкового органу від 25.06.2025 року вх.№.77263 та відповіддю суб`єкта владних повноважень вих. №54523/6/04-36-24-10-14 від 13.07.2026 року на вказане вище звернення. В ухвалі суду не зазначено, чи стосується така відповідь порушених у звернення позивача питань.
Також вказаною ухвалою не вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. 
Відтак, з урахуванням наведених вище обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала про закриття провадження у справі на підставі п.8 частини першої статті 238 КАС України є передчасною, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України є підставою для скасування ухвали.
Відповідно до статті 320 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 320, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2026 року в адміністративній справі №160/18306/26 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2026 року в адміністративній справі №160/18306/26 скасувати.
Справу №160/18306/26 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Сафронова 

суддя С.В. Білак