П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5137/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк Микола Федорович 
Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б. 
15 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Матохнюка Д.Б. 
суддів: Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ГУ ПФУ в Житомирській області) в якому просив:
-визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про скасування рішення про призначення пенсії від 15.07.2024 року №104850009440 позивачу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди його трудової діяльності на території російської федерації з 27.09.1973 по 05.10.1982, з 24.06.1982 по 28.05.1985, з 01.03.1985 по 31.12.1991 згідно трудової книжки від 18.10.1973, а також з 01.01.1992 по 26.04.1999, з 09.11.1999 по 16.06.2000, з 16.12.2000 по 05.04.2002, з 01.06.2002 по 21.11.2003, з 16.05.2004 по 26.12.2005, з 03.10.2006 по 18.04.2007, з 05.05.2007 по 05.10.2008, з 27.11.2009 по 09.11.2010 згідно трудової книжки від 18.10.1973 року та вкладиша до трудової книжки від 25.08.1988 НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком.
06 серпня 2025 року Житомирський окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення адміністративного позову. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області без дати та без номера про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 15.07.2024 року №104850009440 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком.
Поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 15.07.2024 року №104850009440.
Не погоджуючись з судовим рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.07.2024 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №104850009440 ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком відповідно до вимог Закону №1058-IV.
Проте, 15.01.2025 року листом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області позивача було повідомлено про відмову у призначенні пенсії. До вказаного листа була долучена копія оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області без дати та без номера про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 15.07.2024 року №104850009440 про призначення позивачу пенсії за віком.
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.
Так, ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно зі ст. 5 вказаного Закону відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (визнано неконституційним);
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Жодних з перелічених у вказаній вище статті обставин та інших обставин наявність яких давала б право позбавити позивача його конституційного права на пенсійне забезпечення, судом під час розгляду справи не встановлено. 
Більше того, оскаржуване рішення взагалі не містить посилань на приписи статті 49 Закону №1058-IV.
Крім того, повноваження та права Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області визначені правовими нормами Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 21 грудня 2022 року № 28-2).
Пунктом 2 вказаного Положення визначено, що Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та Законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.
Однак, приписи вказаного Положення не наділяють відповідача, як головного управління Пенсійного фонду України у відповідній області України, скасовувати та визнавати незаконними рішення іншого територіального управління Пенсійного фонду України у відповідній області України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області без дати та без номера про скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 15.07.2024 року №104850009440 про призначення позивачу пенсії за віком як такого, що прийнято не на підставі, та поза межами повноважень та не у спосіб, що визначені та законами України, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Разом з тим, скасування такого рішення поновлює дію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 15.07.2024 року №104850009440 про призначення позивачу пенсії за віком та поновлює право позивача на щомісячні пенсійні виплати, що здійснювалися на підставі такого рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.