Справа № 742/1489/21 	Суддя - доповідач Максим Юрійович Олійник 	
Провадження № 33/4823/661/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 

08 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Чернігівського апеляційного суду Олійник М.Ю. розглянувши апеляційну скаргу адвоката Ткач Вікторії Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2021 року  ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнутий судовий збір у розмірі 454, 00 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що 14 квітня 2021 року о 22 год. 20 хв. в м. Прилуки по вул. Молодіжній ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
30 червня 2026 року захисник Ткач В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вказану постанову.
Окремо захисник подала клопотання, в якому просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2021 року. 
Поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду апелянт мотивувала таким.
Постанова Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2021 року була прийнята за відсутності ОСОБА_1 , який не був присутній у судовому засіданні.
Захисником Ткач В.О. 13 квітня 2026 року та 18 червня 2026 року до суду були подані заяви про ознайомлення з матеріалами справи. На виконання зазначених заяв суд вніс відомості про представника до підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС, однак не забезпечив формування матеріалів справи в електронному вигляді та не надав доступу до них через електронний кабінет. Лише після повторного звернення судом було розміщено відеозаписи з боді-камери, що містяться матеріалах справи. Незважаючи на це, інші матеріали справи до підсистеми «Електронний суд» так і не були завантажені, що фактично позбавило представника апелянта можливості повноцінно ознайомитися з матеріалами справи в електронній формі. У зв`язку з цим вона була позбавлена можливості ознайомитися з матеріалами справи та належним чином підготувати апеляційну скаргу. Також захисник вказала, що постанову за місце реєстрації ОСОБА_1 не отримував. 
Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд вважає, що цей строк поновленню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно з положеннями КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своїх рішеннях Верховний Суд.
Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30.10.2018 року (справа № 299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено: «Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року; п. 47 рішення у справі «Устименко проти України» від 29.10.2015 року).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк. Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення».
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що причини пропуску строку апеляційного оскарження не є поважними.
Посилання апелянта, як на підставу поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження на те, що ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи та не обримав копію постанови, є непереконливими, адже діючим КУпАП початок строку апеляційного оскарження постанови судді обраховується саме з дня винесення постанови.
Апеляційним судом встановлено, що постанова суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 винесена 22 червня 2021 року.
У даному випадку, кінцевим строком на апеляційне оскарження постанови суду 02 липня 2021 року .
Разом з тим, апелянтом не надано до суду будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для апеляційного оскарження даного судового рішення як особисто, так і внаслідок залучення представника впродовж більше аніж п`яти років.
Окремо апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 було достовірно відомо про здійснення щодо нього провадження у справі про адміністративне правопорушення. Це підтверджується його особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, а також поданим ним письмовим клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, в якому він просив відкласти судове засідання, призначене на 17 травня 2021 року, у зв`язку з необхідністю ознайомитися з матеріалами справи. Зазначене клопотання було задоволено, а розгляд справи відкладено.
Разом із тим після цього ОСОБА_1 до суду не з`являвся, будь-яких заяв чи клопотань щодо подальшого розгляду справи не подавав, її перебігом не цікавився та не вживав жодних заходів для реалізації своїх процесуальних прав. За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що протягом тривалого часу він фактично самоусунувся від участі у провадженні та свідомо не проявляв належної процесуальної активності.
При цьому апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ, відповідно до якої учасник судового провадження зобов`язаний виявляти належну процесуальну сумлінність, зокрема з розумною періодичністю цікавитися перебігом відомого йому судового провадження та добросовісно користуватися наданими процесуальними правами. За відсутності таких дій негативні наслідки пасивної поведінки не можуть бути покладені на державу чи суд.
Оскільки, вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2021 року не можна визнати поважними, а інших об`єктивних причин, які б перешкоджали апелянту реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови судді у визначений законом строк апелянтом не наведено, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку.
Враховуючи, що з апеляційною скаргою на постанову суду від 22 червня 2021 року захисник Ткач В.О. звернулась лише 29 червня 2026 року, тобто з пропуском встановленого законом десятиденного строку на її оскарження, апеляційний суд, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, у зв`язку з відмовою у поновленні цього строку, дійшов висновку про необхідність повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

п о с т а н о в и в:

Відмовити захиснику Ткач Вікторії Олександрівнів поновленні строку на оскарження постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника Ткач Вікторії Олександрівнів інтересах ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2021 року – повернути особі, яка її подала.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ю.Олійник