Справа № 372/4892/25 
Провадження 2-256/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2026 року Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Кравченка М.В.
при секретарі Ільїній А.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Шейкіна О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до громадської організації товариства індивідуальних забудовників «Золоті Ворота» про повернення безпідставно набутого майна,

 
В С Т А Н О В И В: 

 
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про повернення безпідставно набутого майна, в якій просить стягнути з ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ ТОВАРИСТВО ІНДИВІДУАЛЬНИХ ЗАБУДОВНИКІВ «ЗОЛОТІ ВОРОТА» (08711, Київська область, Обухівський район,смт. Козин, вул. Сергіївська, буд. 28А, ідентифікаційний код юридичної особи:26312576) на користь ОСОБА_3 (зареєстрована АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) безпідставно набуті грошові кошти у сумі 8 707,83 грн. (вісім тисяч сімсот сім гривень 83 копійки). 3. Стягнути з ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ ТОВАРИСТВО ІНДИВІДУАЛЬНИХ ЗАБУДОВНИКІВ «ЗОЛОТІ ВОРОТА» (08711, Київська область, Обухівський район,смт. Козин, вул. Сергіївська, буд. 28А, ідентифікаційний код юридичної особи:26312576) на користь ОСОБА_3 (зареєстрована АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 968,96 гривень. 4. Судові витрати покласти на Відповідача.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_2 . Відповідачем за вказаною адресою надаються комунальні послуги, за які позивачем щомісячно сплачуються суми відповідно до повідомлень. Так, протягом лютого 2023 року по травень 2025 року позивачем щомісячно сплачено відповідачу кошти за комунальні послуги, серед яких були послуги з постачання електричної енергії на загальну суму 66 760 грн. 00 коп. за тарифами зазначеними у повідомленнях, при цьому сплата відбувалася із застосуванням коефіцієнту 1,15, як вбачається із повідомлень про оплату. Позивачем було звернуто увагу, що наприкінці лютого 2023 року п травень 2025 року, відповідно до повідомлень відповідача суми, що стосується сплати за електроенергію з невідомих підстав збільшені на коефіцієнт втрат 1,1500. Позивачем було помилково оплачено відповідачу вказану суму за електроенергію із застосуванням коефіцієнту втрат 1,1500 на загальну суму 8 707 грн. 83, а тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму як безпідставно стягнуту. 
Ухвалою суду від 27.07.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі, призначено відрите судове засідання.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в ньому, а також додав, що подані відповідачем документи не містять жодного посилання на застосування коефіцієнту втрат електроенергії у розмірі 1,1500 до вартості спожитої електроенергії, крім того відсутні належні та допустимі докази щодо встановлення договором-доручення розподілу вартості електричної енергії втрат у лініях електропередачі та втрат на лініях електропередачі. Уточнив, що позивач є членом ГО ТІЗ "Золоті Ворота". 
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав поданий відзив та просив відмовити в задоволенні позову з підстав того, що тарифи на електроенергію та коефіцієнт втрат встановлюються відповідно до законодавства.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
ОСОБА_2 є власником будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_2 і членом ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ ТОВАРИСТВА ІНДИВІДУАЛЬНИХ ЗАБУДОВНИКІВ «ЗОЛОТІ ВОРОТА». 
У 2012 році між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір № 103 на виконання послуг по комунальному забезпеченню ділянки № 103 в містечку «Золоті Ворота» смт. Козин Київської області.
За вказаною вище адресою, яка відповідає адресі ділянки 103, Відповідачем надаються комунальні послуги, за які Позивачем щомісячно сплачуються суми відповідно до отриманих повідомлень. Факт оплати наданих послуг в повному обсязі підтверджується доданими до цього позову доказами оплати ( чеки), а також самими повідомленнями про оплату комунальних послуг, в яких були враховані оплати за відповідні періоди.
Позивачка сплатила на рахунок відповідача ГО ТІЗ «ЗОЛОТІ ВОРОТА» за лютий 2023 року 1 856 грн. 00 коп., березень 2023 року 1 494 грн. 00 коп., квітень 2023 року 1 403 грн. 00 коп., травень 2023 року 1 236 грн. 00 коп., червень 2023 року 1 682 грн. 00 коп., липень 2023 року 1 489 грн. 00 коп., серпень 2023 року 1 534 грн. 00 коп., вересень 2023 року 1 927 грн. 00 коп., жовтень 2023 року 1 782 грн. 00 коп., листопад 2023 року 1 940 грн. 00 коп., грудень 2023 року 2 809 грн. 00 коп., січень 2024 року 2 595 грн. 00 коп., лютий 2024 року 2 912 грн. 00 коп., березень 2024 року 2 331 грн. 00 коп., квітень 2024 року 2 305 грн. 00 коп., травень 2024 року 1 985 грн. 00 коп., червень 2024 року 1 913 грн. 00 коп., липень 2024 року 3 223 грн. 00 коп., серпень 2024 року 2 091 грн. 00 коп., вересень 2024 року 2 242 грн. 00 коп., жовтень 2024 року 1 914 грн. 00 коп., листопад 2024 року 2 320 грн. 00 коп., грудень 2024 року 3 599 грн. 00 коп., січень 2025 року 4 549 грн. 00 коп., лютий 2025 року 4 380 грн. 00 коп., березень 2025 року 3 249 грн. 00 коп., квітень 2025 року 3 214 грн. 00 коп., травень 2025 року 2 786 грн. 00 коп. за послуги відповідача (з врахуванням коеф. втрат 1, 1500, тариф 1, 6800), що підтверджується квитанціями, що містяться в матеріалах справи. 
Зважаючи на викладене вище, Позивачем на адресу Відповідача було направлено вимогу від 31.07.2025 про проведення перерахунку та повернення безпідставно набутих коштів в розмірі 8 707,83 грн. 
У вимозі Позивач просив у строк до 15.08.2025 року включно надати інформацію із підтверджуючими документами щодо врегулювання Товариством питання сплати втрат в технологічних електричних мережах згідно із вимогами ПРРЕЕ, або у той же строк здійснити перерахунок сплачених ним коштів за спожиту електроенергію загальною сумою 66 760,00грн., повернувши безпідставно набуті кошти у розмірі 8 707,83 грн. на рахунок Позивача № НОМЕР_2 в ПриватБанк чи зарахувати переплату в рахунок майбутніх платежів тощо. Зазначена вимога було отримана відповідачем 12.08.2026 року та залишена без відповіді. 
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. 
Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. 
Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. 
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). 
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. 
За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. 
Відповідно до ч. 1 п. 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. 
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. 
Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно із частинами першою та другою статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. 
Приписами частини першої статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей) . 
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України. 
Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає повернення іншій стороні на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 Цивільного кодексу України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідач набув майно існування достатніх правових підстав (грошові кошти) за (на підставі відповідного правочину, укладеного з позивачем), у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. 
Слід звернути увагу на те, що на підтвердження існування цивільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачем, першим надано до суду у якості доказу Договір доручення на виконання послуг по комунальному забезпеченню ділянки № 103 у житловому містечку «Золоті ворота» № К-103 від 11.02.2007, укладений між позивачем та відповідачем (далі – Договір доручення). 
Відповідно до п. 1.1 Договору доручення позивач доручає, а відповідач приймає на себе зобов`язання укласти договір на надання послуг з комунального забезпечення ділянки № 103, що належить Позивачеві. 
Згідно з п.п. 2.1.1 Договору доручення до обов`язків відповідача належить забезпечення подачі електричної енергії до електролічильника, встановленого на будинку АДРЕСА_2 , що належить позивачеві. 
Пунктом 4.3 Договору доручення встановлено, що вартість електричної енергії оплачується позивачем згідно з показаннями електролічильника, встановленого на ділянці, що належить йому (будинку). У разі наявності трансформаторів струму (при високій розрахунковій потужності споживаної електроенергії) показання електролічильника множаться на коефіцієнт трансформації (наприклад: якщо встановлені трансформатори струму 100/5, то коефіцієнт трансформації дорівнює 20). У вартість електроенергії також входить вартість втрат у лініях електропередач (від підстанцій «Дачна» та «Підгорецька тягова» до ТП селища включно), які встановлюються енергопостачальною організацією. Вартість електроенергії на зовнішнє та охоронне освітлення житлового містечка, спортивного та дитячого майданчика, фекальних та дренажних насосів, втрат на лініях електропередач від ТП житлового містечка до електролічильників у будинках тощо, входить у вартість цього Договору (див. п.п. 2.1.10 Договору доручення). 
Відповідно до п.п. 2.1.10 Договору доручення до обов`язків відповідача відноситься виконання робіт з комунального забезпечення житлового містечка, а саме оплата витрат електроенергії на зовнішнє та охоронне освітлення селища, спортивних та дитячих майданчиків, електронасосів перекачування стічних вод. 
Виходячи змісту позовної зави позивачем не заперечуються наступні факти:
-проживання позивача у будинку № 103, розташованого га території житлового містечка «Золоті ворота»;
-використання позивачем інфраструктурою житлового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що обліковується на балансі відповідача;
-оплати спожитих комунальних послуг на регулярній основі;
-укладання між позивачем та відповідачем Договору доручення. 
Вищевказане підтверджує наявність правових відносин між позивачем та відповідачем, спростовує безпідставність набуття останнім грошових коштів від позивача, та вказує на помилковість застосування позивачем статті 1212 Цивільного кодексу України. 
За таких обставин, враховуючи, що доказів визнання укладеного Договору доручення недійсним або його розірвання не надано, позивач дійшов помилкового висновку про те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України. 
Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального України). 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 Цивільного процесуального України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 Цивільного процесуального України). 
Враховуючи, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту свого порушеного права шляхом безпідставного набуття без достатньої правової підстави відповідачем за рахунок позивача грошових коштів. 
Отже, правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 Цивільного кодексу України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України , у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. 
Вищевказане корелюється й з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13, постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі № 6-122цс14 та постанові Верховного суду від 20.03.2019 року у справі № 753/20633/15-ц.
Також слід звернути увагу, що у пункті VII.-2:101 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення або норми права; або потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків. 
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). 
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України). 
Тлумачення як статті 3 Цивільного кодексу України загалом, так і пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України). 
Схожий по суті висновок зроблений в пункті 8.26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах». 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки ), базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці ). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». 
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 Цивільного кодексу України). 
Передбачений статтею 1212 Цивільного кодексу України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права. 
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. 
Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 Цивільного кодексу України). 
Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. 
Так, в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
В даному випадку позивач тривалий період сплачував на користь відповідача кошти, знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). 
Отже, навіть якщо припустити, що отримані відповідачем від позивача грошові кошти відносяться до безпідставно набутого майна, вищевикладене вказує на відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення коштів. 
Аналогічні правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладені у постанові від 11.01.2023 по справі № 548/741/21 (провадження № 61-1022св22). 
Згідно з положеннями Цивільного процесуального кодексу у судовому рішенні має бути зазначено мотиви (висновок) щодо застосування (незастосування) норм права. Тому при обґрунтуванні необхідності застосування (незастосування) тих чи інших норм права суд та учасники судового процесу не позбавлені права посилатися на правові позиції, викладені в постановах Пленумів Верховного Суду України і вищих спеціалізованих судів. 
Викладене вище беззаперечно вказує на неправильне застосування норм матеріального права (в даному випадку неправильне тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України) позивачем . 
Щодо твердження позивача про безпідставність стягнення (компенсації) втрат електроенергії у мережі житлового масиву «Золоті ворота» в рамках укладеного з відповідачем договору, слід зазначити наступне. 
Як вказує сам позивач у позовній заяві умовами вищевказаного договору передбачено, що вартість електричної енергії, серед іншого, втрат у мережі житлового масиву «Золоті ворота» (від ТП до електролічильників домоволодінь) входить у вартість послуг за договором. 
При цьому, в якості доказу, позивач посилається на «додаток до договору», який не містить будь-яких реквізитів, щоб могли ідентифікувати його саме як додаток до даного конкретного договору. При цьому слід зазначити, що відповідно до Статуту кошторис приймається загальними зборами Товариства на кожен календарний рік, та, відповідно, має відображатись у договорі. 
Так, існування пункту в самому договорі, який встановлює обов`язок відшкодування вартості електричної енергії, серед іншого, втрат у мережі житлового масиву «Золоті ворота», є достатньою підставою для нарахування та подальшого відшкодування втрат у мережі житлового масиву «Золоті ворота» за рахунок відповідного члена. 
Позивачем, починаючи з моменту набрання членства у Товаристві та укладання 11.02.2007 Договору доручення на виконання послуг по комунальному забезпеченню ділянки № 103 у житловому містечку «Золоті ворота» № К-103, на постійній основі компенсувались та продовжують компенсуватись втрати електричної енергії у мережі житлового масиву «Золоті ворота» на підставі виставлених рахунків. 
Окремо слід наголосити на існування інших, ніж вищевказаний договір, цивільних правовідносин між позивачем та відповідачем.
Так, згідно наявної в матеріалах справи інформації, що не ставиться під сумнів позивачем, останній є членом Товариства. 
Відповідно до п. 1.1 Статуту Товариства, затвердженого протоколом № 4 Позачергових Загальних зборів членів Товариства від 17.04.2023 (надалі – Статут), Товариство є добровільним об`єднанням фізичних осіб, створеним для задоволення та захисту спільних інтересів своїх членів та/або інших осіб, які користуються інфраструктурою Товариства. 
Згідно з п. 2.2 Статуту Товариство є неприбутковою організацією, утримується за рахунок членських внесків та інших платежів і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами Товариства. 
Діяльність Товариства поширюється на територію Житлового масиву «Золоті ворота», розташованого на території смт. Козин Обухівського р-ну Київської області (п. 2.3 Статуту). 
Пунктом 3.1 Статуту встановлено, що Товариство створене з метою задоволення і захисту соціальних, економічних та інших спільних інтересів членів Товариства, пов`язаних з будівництвом, утриманням, благоустроєм та охороною індивідуальних житлових будинків, території житлового масиву та його інфраструктури. 
Відповідно до п. 3.2 Статуту для досягнення мети і завдань Товариство сприяє своїм членам: 3.2.1. в утриманні індивідуальних земельних ділянок; 3.2.2. в утриманні, будівництві та обслуговуванні будинків/будівель/споруд; 3.2.3. в утриманні інженерних мереж Житлового масиву, його території та інфраструктури; 3.2.4. в отриманні експлуатаційних, комунальних та інших послуг належної якості; 3.2.5. в організації централізованої охорони території загального користування, периметру індивідуальних земельних ділянок, будинків/будівель/споруд на них та інших об`єктів інфраструктури; 3.2.6. в забезпеченні і захисту законних інтересів членів Товариства Статутом закріплені не тільки права, але й обов`язки членів Товариства. 
Так, відповідно до п. 6.2.4 Статуту член Товариства зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату членських та інших внесків, утримання майна Товариства, експлуатаційних та інших витрат, понесених Товариством для реалізації мети діяльності Товариства на відповідних договірних засадах, вносячи платежі на поточний рахунок Товариства у розмірі та порядку, встановленому Загальними зборами Товариства. 
Отже, вищевказане є ще одним підтвердженням правомірності отримання відповідачем від позивача грошових коштів. 
Пунктом 13.1.2 Статуту визначено, що Товариство має право укладати договори і угоди з фізичними чи юридичними особами, спрямовані на задоволення побутових, соціальних та культурних потреб членів Товариства та інших осіб.
Виходячи зі змісту Статуту Товариство безпосередньо не надає своїм членам або іншим особам комунальних послуг з метою отримання прибутку. Товариство задовольняє суспільні потреби його членів, у т.ч. й потреби щодо забезпечення електропостачання. 
Товариство отримує електричну енергію від енергопостачальної організації ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» відповідно до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 (договір публічної оферти міститься за адресою: https://koec.com.ua/page? root=61&id=19), тобто виступає споживачем, абонентом. 
Пунктом 1.2 Договору встановлено, що умови Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312. 
Відповідно до п. 1.1 Правил Товариство відноситься до колективного побутового споживача 
Слід зазначити, що колективний побутовий споживач це юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб , що не включають професійну та/або господарську діяльність. 
Згідно з п. 10.2.5 Правил закупівля електричної енергії та розподіл здійснюються за рахунок коштів споживачів колективного побутового споживача. Умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж колективного побутового споживача регулюються установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача. 
Відповідно до умов Договору точка продажу електричної енергії встановлюється Сторонами згідно «Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», що є невід`ємною частиною Договору. 
Слід враховувати, що загальний засіб обліку, встановлений на межі балансової належності між постачальником електричної енергії та споживачем - Товариством, крім електричної енергії, спожитої усіма членами Товариства, враховує витрати електричної енергії в елементах мереж (нагрів елементів мереж, контактних з`єднань тощо), споживання електричної енергії на загальні потреби житлового містечка (освітлення, роботу насосів тощо), а також безоблікове споживання електричної енергії окремими членами садових товариств. 
Отже, сумарне споживання електричної енергії за показами індивідуальних лічильників (у разі їх наявності) окремих членів Товариства завжди буде меншим від споживання, зафіксованого загальним засобом обліку. 
Оскільки Товариство має розраховуватися за загальним приладом обліку, зазначена різниця в обсягах за загальним та індивідуальними приладами обліку розподіляється між мешканцями житлового масиву «Золоті ворота».
Таким чином, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж житлового масиву «Золоті ворота» регулюються установчими документами Товариства та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між Товариством та його членами про обслуговування технологічних електричних мереж житлового містечка. 
Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи мету створення Товариств, та його неприбутковий статус, твердження позивача щодо чіткого розподілу витрат, що покладається на мешканців та Товариство, є не коректним, оскільки існування інфраструктури, що обліковується на балансі Товариства та забезпечує можливості мешканцям житлового масиву «Золоті ворота», у тому числі, споживати комунальні послуги, будується виключно на внесках та інших платежах за спожиті послуги. 
Вищевикладене корелюється й позицією, викладеною у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 18.06.2014 № 3536/13/47-14.
Частиною 1 статті 24 Закону України «Про громадські об`єднання» встановлено, що громадське об`єднання зі статусом юридичної особи для виконання своєї статутної мети (цілей) має право володіти, користуватися і розпоряджатися коштами та іншим майном, яке відповідно до закону передане такому громадському об`єднанню його членами (учасниками) або державою, набуте як членські внески, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, набуте в результаті підприємницької діяльності такого об`єднання, підприємницької діяльності створених ним юридичних осіб (товариств, підприємств), а також майном, придбаним за рахунок власних коштів, тимчасово наданим у користування (крім розпорядження) чи на інших підставах, не заборонених законом. 
Так, задля забезпечення членів Товариства та/або інших осіб, які користуються інфраструктурою Товариства електричною енергією для індивідуальних та суспільних потреб, на балансі Товариства обліковуються, серед іншого, власна електромережа та електроустановки. 
Використання, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж житлового містечка «Золоті ворота» регулюються установчими документами Товариства та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між Товариством та його членами про обслуговування технологічних електричних мереж житлового містечка. 
Якщо ж позивач вважав та вважає цінову політику Товариства необґрунтованою, то він може вийти з членів Товариства та самостійно закуповувати електричну енергію і проводити розрахунки напряму з постачальником, як це передбачено пунктом 10.2.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, на якій він посилається у позові. В такому випадку насправді має бути укладений тристоронній договір про постачання та розподіл електричної енергії між постачальником, споживачем та Товариством, технологічні мережі якого будуть використовуватися для постачання електроенергії. 
Проведення розрахунку втрат електроенергії в мережі споживача проводиться згідно до Методичних рекомендацій визначення технологічних витрат електроенергії в трансформаторах і лініях електропередавання, затверджених наказом Міненерговугілля України від 21.06.2013 № 399.
Підтвердженням правильності застосування коефіцієнта є аналіз, проведений на замовлення відповідача Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянсенерго» (ідентифікаційний код 32772021), яке є спеціалізованою організацією, що має відповідні дозвільні документи для здійснення, у тому числі, розрахунку втрат електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчих втрат на роботу енергообладнання, що обліковується на балансі Товариства. 
За результатами виконаних робіт в рамках укладеного між сторонами договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянсенерго» було розроблено робочий проект (технічне обґрунтування) «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчих втрат на роботу енергообладнання ГО ТІЗ «Золоті Ворота» (Київська обл., Обухівський р-н, смт. Козин, вул. Сергіївська, 28а)». 
Розрахунок втрат електроенергії у лініях 0,4 кВ Товариства зазначений у розділі 3 Технічного обґрунтування. 
Відповідно до п. 3.1 Технічного обґрунтування розрахунок втрат електроенергії у лініях 0,4 кВ Товариства проведено за формулами, виказаними в Методичних рекомендаціях визначення технологічних втрат електроенергії в трансформаторах і лініях електропередавання, затверджених наказом Міненерговугілля України від 21.06.2013 № 399. 
Вихідні дані для розрахунків було взято з «Кабельного журналу технічного відділу Товариства та при розрахунках використано «Схему електроживлення дільниці «Золоті Ворота» і «Схему електроживлення кооперативу «Мистецтво», що є додатками до Технічного обґрунтування. 
Висновки щодо аналізу споживання електроенергії в Товаристві викладені у розділі 4 Технічного обґрунтування. 
Пунктом 4.1 Технічного обґрунтування визначено, що в результаті проведеного аналізу за серпень місяць 2022 року: 
Втрати електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчі втрати на роботу енергообладнання Товариства, що виставлені в платіжних повідомленнях споживачам – 43 629 кВт•год. 
Втрати електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчі втрати на роботу енергообладнання Товариства, що отримані на основі розрахунків – 45629 кВт•год. 
Визначено споживчий коефіцієнт, який становить km =1,1573, що становить 15,73 % втрат електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчих втрат на роботу енергообладнання Товариства. 
Пунктом 4.2 Технічного обґрунтування визначено, що в результаті проведеного аналізу за вересень місяць 2022 року:
Втрати електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчі втрати на роботу енергообладнання Товариства, що виставлені в платіжних повідомленнях споживачам – 43 656 кВт•год. 
Втрати електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчі втрати на роботу енергообладнання Товариства, що отримані на основі розрахунків – 43 752 кВт•год.
Визначено споживчий коефіцієнт, який становить km=1,1503, що становить 15,03 % втрат електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчих втрат на роботу енергообладнання Товариства. 
Пунктом 4.3 Технічного обґрунтування визначено, що в результаті проведеного аналізу за листопад місяць 2022 року:
Втрати електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчі втрати на роботу енергообладнання Товариства, що виставлені в платіжних повідомленнях споживачам – 52 086 кВт•год. 
Втрати електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчі втрати на роботу енергообладнання Товариства, що отримані на основі розрахунків – 55 342 кВт•год. 
Визначено споживчий коефіцієнт, який становить km=1,1594, що становить 15,94 % втрат електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчих втрат на роботу енергообладнання Товариства. 
Пунктом 4.4 Технічного обґрунтування визначено, що в результаті проведеного аналізу за січень місяць 2023 року:
Втрати електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчі втрати на роботу енергообладнання Товариства, що виставлені в платіжних повідомленнях споживачам – 57 827,5 кВт•год. 
Втрати електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчі втрати на роботу енергообладнання Товариства, що отримані на основі розрахунків – 58 442 кВт•год. 
Визначено споживчий коефіцієнт, який становить km=1,1516, що становить 15,16 % втрат електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчих втрат на роботу енергообладнання Товариства. Відповідно до п. 4.5 Технічного обґрунтування в результаті, виходячи з проведених розрахунків, середньорічний споживчий коефіцієнт становить km=1,15-1,16 , що складає 15-16% втрат електричної енергії в мережах ліній 0,4 кВ та споживчих втрат на роботу енергообладнання Товариства. 
Вищевказане підтверджує правомірність застосування відповідачем вищевказаного коефіцієнту. 
Частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
В свою чергу позивачем не надано будь-яких альтернативних розрахунків, які б вказували на невірність коефіцієнту, що застосовується.
Не можна погодитись із твердженням позивача щодо встановлення факту використання коштів, сплачених позивачем, як коефіцієнт втрат саме на витрати по комунальному забезпеченню, під час розгляду справи № 372/775/23 Київським апеляційним судом. Відповідно до тексту постанови Київського апеляційного суду від 06.12.2023 по вищевказаній справі: «Протягом періоду з січня 2020 року по січень 2023 року нею щомісячно сплачено відповідачу кошти за комунальні послуги, а саме за вивезення побутового сміття, водопостачання та водовідведення, електроенергію за тарифом відповідача». Навпаки, судом чітко ідентифіковано призначення таких платежів.
Під час розгляду вищевказаної справи судом апеляційної інстанції було повністю досліджено правовідносини між позивачем та відповідачем, які є тотожними предмету даного спору, та надано належну правову оцінку щодо безпідставності вимог позивача у даному конкретному випадку. 
Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача за захистом яких вона звернулася до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
За таких обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 82, 259, 264-265, 268, 273, 322, 360, 365, 369 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 83, 177, 202, 205, 207, 509, 1212 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до громадської організації товариства індивідуальних забудовників «Золоті Ворота» про повернення безпідставно набутого майна відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          М.В. Кравченко