ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/2537/23 
Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши 
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Енергопром",
про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Енергопром",
2) ОСОБА_1 
про стягнення 265 912, 96 грн,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Енергопром"
до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"
про визнання недійсним кредитного договору б/н від 27.11.2018

без повідомлення (виклику) представників сторін
УСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк" / позивач за первісним/відповідач за зустрічним позовом) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Енергопром" (далі - ТОВ "Еко-Енергопром" / відповідач-1 за первісним/позивач за зустрічним позовом) та до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 / відповідач-2 за первісним позовом) про солідарне стягнення 265 912, 96 грн, з яких: 110 000,00 грн заборгованість за кредитом, 110 953,33 грн заборгованість по процентам за користування кредитом та 44.959,63 грн пеня.
ТОВ "Еко-Енергопром" звернулось до Господарського суду Київської області із зустрічною позовною заявою до АТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсним кредитного договору б/н від 27.11.2018.
Рішенням Господарського суду Київської області від 28.08.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2025, у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним кредитний договір б/н від 27.11.2018, укладений між ТОВ "Еко-Енергопром" та АТ КБ "Приватбанк". Стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" на користь ТОВ "Еко-Енергопром" 3 028,00 грн судового збору.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 11.10.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2025, стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" на користь ТОВ "Еко-Енергопром" 50 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.
Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2025 стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" на користь ТОВ "Еко-Енергопром" 14 200,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2026 постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2025, рішення Господарського суду Київської області від 28.08.2024, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2025 та додаткове рішення Господарського суду Київської області від 11.10.2024 у справі №911/2537/23 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Київської області.
Рішенням Господарського суду Київської області від 16.06.2026 в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено, визнано недійсним кредитний договір б/н від 27.11.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Енергопром» та Акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Енергопром» на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 110 000 (сто десять тисяч) грн 00 коп. отриманих за кредитним договором б/н від 27.11.2018 в порядку двосторонньої реституції та стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Енергопром» 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. судового збору.
29.06.2026 від ТОВ «Еко-Енергопром» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, до якої долучено клопотання про поновлення строку на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.06.2026 задоволено заяву ТОВ «Еко-Енергопром» про поновлення п`ятиденного строку після ухвалення рішення в справі на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу та прийнято до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи заяву ТОВ «Еко-Енергопром» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в справі №911/2537/23.
02.07.2026 від ТОВ «Еко-Енергопром» на виконання вимог ухвали суду надійшли документи для долучення до матеріалі справи.
07.07.2026 (сформовано в Електронному суді 06.07.2026) від АТ КБ "Приватбанк" надійшли заперечення на заяву ТОВ «Еко-Енергопром» щодо ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в справі, в обґрунтування яких посилається на те, що їх розмір не відповідає критеріям реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності та необхідності. ТОВ «Еко-Енергопром» отримавши позовну заяву ще в 2023 році не здійснило жодних дій, направлених на повернення грошових коштів, одержаних на виконання оспорюваного правочину, заявляючи позов про визнання договору недійсним, останній не ставив питання про застосування наслідків недійсності правочину, а тому спір виник саме внаслідок неправильних дій саме ТОВ «Еко-Енергопром». Також ТОВ «Еко-Енергопром» просило стягнути з АТ КБ “ПРИВАТБАНК” судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 50 000, 00 грн, що істотно (більше ніж в 5 раз) перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку (8 972, 00 грн), крім цього при розгляді даної справи в апеляційній інстанції ТОВ «Еко-Енергопром» просило стягнути з АТ КБ “ПРИВАТБАНК” судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 14 200, 00 грн, що також істотно перевищує суму, в попередньому (орієнтовному) розрахунку (10 000, 00 грн), що є зловживанням та бажанням збагатитись за рахунок АТ КБ “ПРИВАТБАНК”. Крім того, зміст поданих ТОВ «Еко-Енергопром» документів в даній справі дублюють один одного та судових рішень в інших справах, де стороною було ТОВ «Еко-Енергопром». Витрати понесені стороною на підготовку і поданню пояснення по суті спору з урахуванням постанови Верховного Суду від 12.03.2026 в справі №911/2537/23, клопотання про витребування доказів, заперечень (на відповідь на відзив на апеляційну скаргу) - не підлягають компенсації,.
07.07.2026 (сформовано в Електронному суді 06.07.2026) від ТОВ «Еко-Енергопром» надійшли додаткові пояснення.
08.07.2026 (сформовано в Електронному суді 07.07.2026) від ТОВ «Еко-Енергопром» надійшли додаткові пояснення, в яких останній просить продовжити строк на їх подання, оскільки заперечення АТ КБ "Приватбанк" отримав лише 07.07.2026.
Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч.1 ст.118 ГПК України).
Так, пунктом 3 ухвали Господарського суду Київської області від 30.06.2026 роз`яснено учасникам справи про можливість подання заперечення на заяву ТОВ «Еко-Енергопром» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу в строк до 06.07.2026. 
Положеннями частини 2 статті 118 ГПК України визначено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом. За приписами частини другої статті 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Також відповідно до ч.2 ст.161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним (ч.5 ст161 ГПК України).
Такої заяви по суті справи як додаткові пояснення в справі нормами ГПК України не передбачено та суд не визнавав необхідним ТОВ «Еко-Енергопром» подавати будь-які додаткові пояснення щодо його заяви про ухвалення додаткового рішення в даній справі, останнє скористалось своїм правом на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, в суду відсутні підстави для продовження строку на подання пояснень необхідності яких суд не визнавав, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання ТОВ «Еко-Енергопром» про продовження строку на подання додаткових пояснень.
Враховуючи викладене вище та в його сукупності, суд залишає подані ТОВ «Еко-Енергопром» 07.07.2026 та 08.07.2026 додаткові пояснення без розгляду.
У заяві ТОВ «Еко-Енергопром» просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №911/2537/23, яким стягнути з АТ КБ "Приватбанк 105 200, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу, з яких: 50 000, 00 грн - витрати під час первинного розгляду справи судом першої інстанції; 14 200, 00 грн - витрати під час апеляційного перегляду; 19 800 грн - витрати під час касаційного перегляду та 21 200 грн - витрати під час нового розгляду справи судом першої інстанції.
Згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові від 12.03.2026 в даній справі Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що за правилами Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат, зокрема і витрат на професійну правничу допомогу, має бути здійснений судом, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. 
При ухвалені Господарським судом Київської області рішення від 16.06.2026 у справі №911/2537/23, з огляду на заяву ТОВ «Еко-Енергопром» про подачу доказів розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, яка міститься у відзиві на первісний позов, питання про розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось.
Розглянувши подану ТОВ «Еко-Енергопром» заяву про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає таке.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК).
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК).
Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК).
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Питання розподілу між сторонами судових витрат, суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (пункт 5 частини першої статті 237, пункт 2 частини п`ятої статті 238 ГПК).
Водночас норми частини першою статті 221 ГПК передбачають, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша).
Така норма кореспондується з частиною восьмою статті 129 ГПК, яка визначає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові від 10.01.2024 по справі №285/5547/21, в аспекті частини першої статті 246 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), яка аналогічна змісту частини першої статті 221 ГПК (ці норми однаково регулюють порядок подання доказів розміру понесених судових витрат, зокрема в разі пропуску встановленого строку (до закінчення судових дебатів у справі), Верховний Суд з урахуванням принципу розумності, зауважив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
У контексті наведеного в постанові від 10.01.2024 у справі №285/5547/21 Верховний Суд, врахувавши, що рішення суду першої інстанції було ухвалене 27.12.2022, при цьому позивач звернувся із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додав докази про їх понесення протягом п`яти днів після його ухвалення (03.01.2023), які (докази) були датовані за період із 09.12.2021 до 03.08.2022, тобто до моменту ухвалення рішення суду першої інстанції, вважав, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви представника про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.
Як вбачається з матеріалів даної справи: 
у відзиві на первісний позов ТОВ «Еко-Енергопром» зазначив, що товариство очікує понести 12 000, 00 грн витрат, докази, що підтверджують розмір судових витрат у зв`язку з розглядом справи будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду;
у зустрічній позовні заяві ТОВ «Еко-Енергопром» зазначило, що в зв`язку із розглядом справи попередньо (орієнтовно) очікує понести від 12 000, 00 грн судових витрат, що включає в себе сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою;
у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Еко-Енергопром» зазначило, що в зв`язку із розглядом справи ТОВ «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» попередньо (орієнтовно) очікує понести 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката;
у судовому засіданні в Північному апеляційному господарському суді 25.06.2026 представник ТОВ «Еко-Енергопром» повідомив про намір подати докази витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується протоколом судового засідання;
на підтвердження понесених ТОВ «Еко-Енергопром» витрат на правову допомогу в суді першої інстанції в матеріалах справи направленої на новий розгляд містились: ордер серії АА №1345993 від 01.11.2023 на ім`я адвоката Бондарчука В.О., копія договору №212 від 13.10.2023, копії додаткових угод №1 від 09.01.2024, №2 від 16.01.2024, до вказаного договору, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №5150 від 29.08.2012, копія опису робіт (наданих послуг) від 01.09.2024 виконаних адвокатом відповідно до договору №212 від 13.10.2023 на загальну суму 50 000, 00 грн, копії актів передачі-прийому наданих послуг: від 01.11.2023 на суму 11 400, 00 грн, від 16.01.2024 на суму 9 400, 00 грн, від 14.02.2024 на суму 8 400, 00 грн, від 11.04.2024 на суму 8 800, 00 грн, від 31.08.2024 на суму 9 600, 00 грн, від 01.09.2024 на суму 12 000, 00 грн, копію платіжних інструкцій №613 від 19.04.2024 на суму 8 800, 00 грн, №566 від 22.02.2024 на суму 8 400, 00 грн, №528 від 17.01.2024 на уму 9 400, 00 грн, №421 від 03.11.2023 на суму 11 400, 00 грн
на підтвердження понесених ТОВ «Еко-Енергопром» витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в матеріалах справи направленої на новий розгляд містились: копія акта передачі-прийому наданих послуг від 04.08.2025 на суму 14 200, 00 грн, копія опису робіт (наданих послуг) від 04.08.2025 виконаних адвокатом відповідно до договору №212 від 13.10.2023 на загальну суму 14 200, 00 грн;
на підтвердження понесення витрат до заяви про ухвалення додаткового рішення відповідач додав: копію додаткової угоди №6 від 03.04.2026, копію опису робіт (наданих послуг) від 19.06.2024 виконаних адвокатом відповідно до договору №212 від 13.10.2023 на загальну суму 19 800, 00 грн, копію опису робіт (наданих послуг) від 19.06.2024 виконаних адвокатом відповідно до договору №212 від 13.10.2023 на загальну суму 21 200, 00 грн, копії актів передачі-прийому наданих послуг: від 13.03.2026 на суму 19 800, 00 грн, від 07.04.2026 на суму 8 000, 00 грн, від 22.04.2026 на суму 4 400, 00 грн, від 12.06.2026 на суму 6 400, 00 грн, від 17.06.2026 на суму 2 400, 00 грн, копії платіжних доручень №1108 від 07.04.2026 на суму 8 000, 00 грн, №173 від 22.04.2026 на суму 4 400, 00 грн, №296 від 19.06.2026 на суму 6 400, 00 грн, №297 від 19.06.2026 на суму 2 400, 00 грн.
Водночас рішення у справі №911/2537/23 було ухвалено судом 16.06.2026.
Судом встановлено, що додаткова угода №6 від 03.04.2026, акти передачі-прийому наданих послуг: від 13.03.2026 на суму 19 800, 00 грн, від 07.04.2026 на суму 8 000, 00 грн, від 22.04.2026 на суму 4 400, 00 грн, від 12.06.2026 на суму 6 400, 00 грн, платіжні доручення №1108 від 07.04.2026 на суму 8 000, 00 грн, №173 від 22.04.2026 на суму 4 400, 00 грн датовані до закінчення судових дебатів.
Вказані обставини свідчать, що, зазначивши попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, ТОВ «Еко-Енергопром» подав докази на підтвердження цих витрат разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, тобто після закінчення судових дебатів та, відповідно, після ухвалення судом рішення по суті позовних вимог.
При цьому, подаючи відповідні докази разом із заявою про ухвалення додаткового рішення (після ухвалення рішення по суті спору), ТОВ «Еко-Енергопром» як заявник не обґрунтував поважність причин неподання (неможливості подання) таких доказів до закінчення судових дебатів, зокрема в аспекті того, що ці докази датовані до закінчення судових дебатів, відповідно, до ухвалення судом рішення по суті спору (16.06.2026), тобто існували та могли бути подані заявником до суду до закінчення судових дебатів.
Зі змісту заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що ТОВ «Еко-Енергопром» наводив обґрунтування поважності пропуску ним п`ятиденного строку після ухвалення рішення у справі, однак не зазначив жодних причин неподання цих доказів до закінчення судових дебатів.
Подаючи разом із заявою про ухвалення додаткового рішення (після закінчення судових дебатів/після ухвалення рішення по суті спору) докази на підтвердження витрат на правничу допомогу на загальну суму 38 600, 00 грн, ТОВ «Еко-Енергопром» як заявник не навів та не обґрунтував поважність причин неподання (неможливості подання) таких доказів до закінчення судових дебатів.
Суд вважає, що відсутні підстави для розподілу заявлених ТОВ «Еко-Енергопром» витрат на правничу допомогу за вказаними вище актами та платіжними інструкціями на загальну суму 38 600, 00 грн, а тому суд відмовляє в задоволенні заяви ТОВ «Еко-Енергопром» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу понесених ним витрат на правничу допомогу в цій частині.
Аналогічна правова позиція щодо застосування частини першої статті 221 та статті 129 ГПК була викладена Верховним Судом у постанові від 08.04.2026 у справі №902/1055/25 та в постанові від 13.05.2026 в справі №910/12578/25.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до приписів ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
У рішенні Господарського суду Київської області від 16.06.2026 судом зазначено, що відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за первісним та за зустрічними позовами покладаються на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", оскільки спір в даній справі виник з підстав нерозумної поведінки останнього, так як банк, зокрема, повинен був перевірити повноваження директора товариства на укладання спірного договору.
Проте у вказаному рішенні також зазначено, що звертаючись із зустрічним позовом ТОВ "Еко-Енергопром" не заявляло про застосування наслідків недійсності спірного договору, а задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного договору недійсним не призводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів.
Судом задоволено зустрічний позов та вирішено питання щодо наслідків недійсності оспорюваного правочину, зважаючи на те, що предметом первісного позову були вимоги про стягнення заборгованості за оспорюваним правочином.
Також судом враховано, що матеріали справи не містять попереднього розрахунку судових витрат ТОВ «Еко-Енергопром» понесених у касаційній інстанції.
У разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат, надає суду право відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору (постанова Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 21.08.2019 у справі №922/2821/18).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).
Суд зазначає, що подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Відповідні докази згідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд дослідивши обсяг виконаних робіт представником позивача по наданню правової допомоги в даній справі, та приходить до висновку, що заявлені до стягнення витрати на правову допомогу є надто завищеними та неспівмірними із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зважаючи на складність справи.
Крім цього, відповідно до частини 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Як вбачається з матеріалів даної справи попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у зв`язку із розглядом справи першою інстанцією складав 12 000, 00 грн та апеляційної інстанцією 10 000, 00 грн, що в загальній сумі складає 22 000, 00 грн.
Отже, ТОВ «Еко-Енергопром», відповідно до частини 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України станом на 29.06.2026 (звернення до суду із клопотанням про розподіл судових витрат) повинен був навести суду належне обґрунтування та відповідно, довести обставини того, станом на час подання заяви про попереднє визначення суми судових витрат не міг передбачити витрати на надання послуг (виконання робіт) та, які саме.
Натомість, клопотання «Еко-Енергопром» про розподіл судових витрат взагалі не містить будь-яких пояснень та обґрунтувань щодо такого перевищення на 83 200,00 грн.
Враховуючи викладене вище, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, обсяг і обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, враховуючи ціну первісного позову, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог ТОВ «Еко-Енергопром» про стягнення витрат на правову допомогу, а саме в сумі 22 000, 00 грн, а отже, заява ТОВ «Еко-Енергопром» про стягнення з АТ КБ "Приватбанк" понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає задоволенню частково.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відтак, відсутність доказів сплати позивачем за надану професійну правничу допомогу не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко-Енергопром" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, ідентифікаційний код 14360570) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Енергопром» (08322, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Промислова, буд. 9, ідентифікаційний код 35998376) 22 000 (двадцять дві тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
3. У задоволені іншої частини заяви відмовити.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
5. Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя В.М. Антонова